Справа № 460/99/24
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2024 року м. Рівне №460/99/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Рівненській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.05.2023 №0-1701, №0-1701, №0-1701.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки нежитлові приміщення, які належать позивачу на праві власності, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Позивач вказує, що він є сільськогосподарським товаровиробником і належні йому будівлі, які є спорудами сільськогосподарського призначення, він у 2022 році він використовував у своїй діяльності як фізична особа-підприємець для розведення, вирощування та відгодівлі свиней, для зберігання вирощених сільськогосподарських свиней. Вказує, що у зв`язку із зазначенням належні йому об`єкти нежитлової нерухомості не підлягають оподаткуванню на підставі підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, а тому позивач вважає податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 08.01.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків. Позивач усунув зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви у строк встановлений судом.

Ухвалою суду від 25.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Відповідач подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, зазначає, що для того, щоб скористатися пільгою щодо оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України особа має займатися виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією передбаченою КВЕД з урахуванням Класифікатора ДК 016-2010. Вказує, що позивач не надав доказів наявності у нього статусу сільськогосподарського товаровиробника (виготовлення сільськогосподарської продукції), в також використання об`єктів нерухомості у власній підприємницькій діяльності. Вказує, що позивачу було правомірно проведено нарахування податку па нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, за 2022 рік та сформовано відповідні податкові повідомлення-рішення по вказаних об`єктах нерухомості, а тому, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Інших заяв по суті учасниками справи не подано.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 19.08.1996 є фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Рівненській області.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осі-підприємців та громадських формувань видами економічної діяльності позивача за КВЕД є: 95.22 ремонт побутових приладів, домашнього та садового обладнання (основний); 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво; 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.; 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва; 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.46 Розведення свиней.

Позивач є власником наступних об`єктів нерухомого майна:

- піднавіс для костриці, загальною площею 253,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний №23593780, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності з 11.06.2008;

- сіносховище, загальною площею 1039,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний №23594303, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності з 11.06.2008;

- будівля автовагової, загальною площею 29,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний №27658927, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності з 30.06.2009.

На підставі даних інформаційної системи Головним управлінням ДПС у Рівненській області в автоматичному режимі сформовані податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 09.05.2023:

№0-1701, відповідно до якого визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010300) на суму 13150,80грн;

№0-1701, відповідно до якого визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010300) на суму 54054,00грн;

№0-1701, відповідно до якого визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010300) на суму 1544,40грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо наявності у ФОП ОСОБА_1 права на звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України), суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Пунктом 266.2.1 п. 266.1 ст.266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 266.3.1 п.266.1 ст.266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За правилами пп. 266.3.2 п.266.1 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

При цьому пп. 266.5.1 п.266.5 ст. 266 ПК України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 ст.266 ПК України закріплено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно із пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 статті 266 ПК України).

Власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за виключенням випадків, визначених пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Підпункт «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Крім того, встановлено вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Позивач вказує, що він звільнений від сплати податку на нерухоме майно, оскільки таке майно ним використовується як сільськогосподарським виробником, вказуючи, що об`єкти нерухомого майна використовується для розведення, вирощування та відгодівлі свиней, для зберігання вирощених сільськогосподарських рослин (зерно, сіно, солома), зернових культур.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В силу приписів підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Згідно з підпунктом 14.1.234 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції». Так, відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Таким чином, сам факт запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань виду економічної діяльності позивача як «розведення свиней» та «вирощування зернових культур» та наявність права власності на об`єкти нерухомості у межах провадження такої діяльності, за діючого правового регулювання, не є визначальною для можливості застосування пільги, визначеної підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки для застосування пільги обов`язковим є саме використання такої нерухомості сільськогосподарським товаровиробником за її призначенням.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України №507 від 17 серпня 2000 року, клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (1271) включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. Цей клас не включає: споруди зоологічних та ботанічних садів.

Позивач, наполягаючи на наявності у нього пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не надав належних доказів, які б підтверджували факт безпосереднього використання ним вищезазначених об`єктів нерухомості у його сільськогосподарській діяльності.

Оцінюючи надані позивачем докази на підтвердження його статусу сільськогосподарського товаровиробника та використання об`єктів нерухомості у такій діяльності, суд зазначає, що довідка, видана 17.08.2022 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 про те, що ним було придбано у ОСОБА_1 молодняк свиней у кількості 4 голови, не є належним доказом, оскільки такий документ не містить відомостей про те, яким чином продаж чотирьох свиней підтверджує використання позивачем у його господарській діяльності трьох об`єктів нерухомості з цільовим призначенням, яке не пов`язане з тваринництвом - піднавіс для костриці, сіносховище та будівля автовагової. Окремо суд зауважує, що вказана довідка містить інформацію про те, що ФОП ОСОБА_2 придбав свиней у ОСОБА_1 , без зазначення того, що такий продаж був здійснений позивачем як суб`єктом підприємницької діяльності. Оскільки на підтвердження факту продажу свиней позивачем як суб`єктом підприємницької діяльності, а не як фізичною особою, то відповідно відсутня можливість стверджувати, що продаж здійснювався позивачем саме в межах його підприємницької діяльності. Суд зауважує, що матеріали справи не містять також і доказів того, що вказаний молодняк свиней було вирощено позивачем, а не придбано для подальшого перепродажу (відсутні докази придбання тварин, кормів для них, інших документів на підтвердження вирощування свиней). З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для висновку про використання позивачем спірних об`єктів нерухомості у підприємницькій діяльності по сільськогосподарській діяльності по розведенню свиней.

Стосовно наданих позивачем копій накладних №4 від 03.10.2022 (на реалізацію 300кг фуражної пшениці), №5 від 03.10.2022 (на реалізацію 500кг фуражної пшениці) та №6 від 10.10.2022 (на реалізацію 1400кг фуражної пшениці), то суд зазначає, що вказані докази підтверджують лише те, що позивач здійснював у 2022 році продаж сільськогосподарської продукції, але не підтверджують того, що у цій діяльності позивач використовував спірні об`єкти нерухомості. Позивачем не надано суду доказів того, що вказана фуражна пшениця була вирощена ним, а не придбана для подальшого продажу, що в ході такої діяльності ним придбавався посівний матеріал, засоби захисту рослин, добрива, використовувалася власна або орендована техніка для посівних та зернозбиральних робіт, ні доказів того, що посівний матеріал або зібраний урожай зберігалися ним у спірних об`єктах нерухомості.

За наявного обсягу доказової бази відсутні підстави стверджувати про те, що позивач використовував як сільськогосподарський товаровиробник належні йому на праві власності нежитлові приміщення за їх цільовим призначенням у такій сільськогосподарській діяльності, а отже, і про те, що належні позивачу об`єкти нерухомого майна не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки сам по собі факт наявності у власності позивача будівель, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не свідчить про їх використання у такій діяльності позивачем.

Щодо приміщення піднавісу для костриці та автовагової, то позивачем взагалі не надано жодних доказів їх використання в своїй сільськогосподарській діяльності.

Суд також зазначає, що статус сільськогосподарського виробника має персоніфікований характер, оскільки таким статусом наділяється особа, яка займається сільськогосподарською діяльністю. Такий статус виникає відповідно до норм законодавства. При цьому, платник податків про факт використання у господарській діяльності об`єктів нерухомого майна повідомляє податковий орган шляхом подання звітності за формою №20-ОПП.

Форма №20-ОПП - це спеціальне, обов`язкове, повідомлення про об`єкти, які пов`язані з оподаткуванням (наприклад: земельні ділянки, легкові автомобілі, кіоски, магазини та інші об`єкти нерухомого майна), яка відображає інформацію про майнові об`єкти як власні, так і орендовані. До форми №20-ОПП потрапляють майнові об`єкти, які: - генерують дохід для суб`єкта господарювання; - або ті, по яким потенційно може сплачуватися податок на майно (необов`язково податок має сплачуватися).

Подача повідомлення за формою №20-ОПП передбачена статтею 63.3 ПК України, яка встановлює обов`язок платників податків стати на облік в органах державної податкової служби, а також обов`язок повідомляти податкові органи про всі об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.

Матеріали справи не містять доказів подання Позивачем податковому органу відомостей за формою №20-ОПП про використання ним у підприємницькій діяльності спірних об`єктів нерухомого майна.

Відтак, суд критично оцінює доводи позивача про використання в його сільськогосподарській діяльності спірних об`єктів нерухомості.

З системного аналізу законодавства вбачається, що фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не використовує її безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (по виробництву сільськогосподарської продукції, переробці власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізації) не звільняється від сплати податку на нерухомість за підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Тобто, значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку (а саме - чи відноситься він до сільськогосподарських товаровиробників) та чи використовує її особа саме у цій господарській діяльності.

Зазначена правова позиція відображена, зокрема, у постановах Верховного від 23.11.2023 у справі №120/1337/21-а, від 11.04.2023 у справі №380/18104/21, від 11.04.2023 у справі №380/2434/20.

Відповідно до пп. 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на прав власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відтак позивач не був позбавлений можливості надати до податкового органу уточнюючі документи щодо характеристик оподаткованих будівель. Однак, позивачем не вчинялися дії щодо звірки даних для обчислення податку відповідно до податкового законодавства.

Згідно із частиною першою статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов`язок платника податку сплачувати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки виникає у власників з дня виникнення права власності на об`єкти нерухомості, що відповідно до норм ПК України є об`єктами оподаткування.

Враховуючи, що позивач не надав до суду належних доказів на підтвердження того, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником і в ході здійснення сільськогосподарської діяльності використовує спірні об`єкти нерухомого майна, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо розповсюдження на нього пільг, встановлених пунктом «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятих рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі статті 139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 15 квітня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Д.П. Зозуля