Справа № 140/8285/23
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

10 квітня 2024 року

м. Київ

справа №140/8285/23

адміністративне провадження № К/990/12601/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року (суддя Ф.А. Волдінер) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року (колегія у складі суддів Гінди О.М., Гудима Л.Я. Качмара В.Я.)

у справі № 140/8285/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинської області

про визнання неправомірною відмову та зобов`язання вчинити дії.

УСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області (далі - ГУ ПФ України в Волинській області; відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірною відмову відповідача щодо встановлення надбавки (підвищення) до пенсії ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю 1-ої групи внаслідок війни, в розмірі не менше 400% мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та встановити з 01.12.2022 (в межах 6-ти місячного строку) ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю 1-ої групи внаслідок війни, надбавку (підвищення) до пенсії, передбаченої частиною четвертою статті 13 Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 № 458/95-ВР, в розмірі не менше 400% мінімальної пенсії за віком, яка застосовується відповідно до частини четвертої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного в законах України про Державний бюджет України на відповідний рік;

- звернутися в порядку частини четвертої статті 7 КАС України до Верховного Суду з листом, у якому внести до Конституційного Суду України подання щодо перевірки на відповідність Конституції України статей (частини 1 статті 3, частини першої статті 8, частини першої, другої статті 17, частини другої, третьої статті 22, частини першої, другої статті 24 Конституції України) частини четвертої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та пункту 1 розділу ІІ «Прикінцеві положення» від 05.10.2005 (Закон №2939-IV), якою з 01.01.2006 інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам 1-ої групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність виписки із наказу, ІІ групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ІІІ групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 19.09.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024, у задоволенні позову відмовив.

02.04.2024 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Просив звернутися в порядку частини четвертої статті 7 КАС України до Верховного Суду з листом, у якому внести до Конституційного Суду України подання щодо перевірки на відповідність Конституції України статей (частини 1 статті 3, частини першої статті 8, частини першої, другої статті 17, частини другої, третьої статті 22, частини першої, другої статті 24 Конституції України) частини четвертої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та пункту 1 розділу ІІ «Прикінцеві положення» від 05.10.2005 (Закон №2939-IV), якою з 01.01.2006 інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам 1-ої групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність виписки із наказу, ІІ групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ІІІ групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Як на підставу касаційного оскарження відповідач покликається на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме, статті 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ) та частини 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у зв`язку з набуттям з 01.01.2006 чинності Законом №2939-IV, вихідним критерієм якого для такого обчислення є мінімальна пенсія за віком в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та їх застосування.

Скаржник пропустив строк на касаційне оскарження, передбачений ч. 1 ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки оскаржувана постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду ухвалена (складена) 22.02.2024, строк на подання касаційної скарги закінчився 23.03.2024.

ОСОБА_1 клопоче поновити строк на касаційне оскарження. Клопотання обґрунтовує тим, що згідно конверта, постанову суду апеляційної інстанції було надіслано 19.03.2024, яку отримав 22.03.2024, а тому строк звернення до суду має обчислюватися саме з 22.03.2024.

З огляду на ч. 2, 3 ст. 329 КАС України учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 5 ст. 333 цього Кодексу.

Згідно з усталеної практики Верховного Суду причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом (постанова Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №473/2236/17).

Враховуючи те, що обставина пропуску строку на подання касаційної скарги виникла з причин, незалежних від скаржника, ОСОБА_1 слід поновити строк на касаційне оскарження відповідно до ч. 3 с. 329 КАС України.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі оскаржується відмова відповідача щодо встановлення надбавки (підвищення) до пенсії ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю 1-ої групи внаслідок війни, в розмірі не менше 400% мінімальної пенсії за віком.

Волинський окружний адміністративний суд в ухвалі від 08.05.2023 про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У такому разі ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

ОСОБА_1 покликається на наявність обставин, передбаченої пп. а п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України та п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України.

Для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Проте ОСОБА_1 у касаційній скарзі не формулює таке питання, не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики.

Тому Суд вважає, що перегляд цієї справи у касаційному порядку не матиме фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики та не вбачає інших обставин, визначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, Верховий Суд у постанові від 25.07.2019 у справі №196/881/16-а (2-а/196/41/2016) сформулював правову позицію у подібних правовідносинах щодо застосування статті 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та частини 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у зв`язку з набуттям з 01.01.2006 чинності Законом №2939-IV, яка зводиться до того, що «Отже, інвалідам війни пенсії за вислугу років підлягали підвищенню у відсотковому обчисленні від мінімальної пенсії за віком до 28.04.2006 включно, а з 29.04.2006 у відсотковому обчисленні від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

…

позивачу інвалідність встановлена у квітні 2012 року та з 13.04.2012 призначено пенсію на підставі Закону №2262-XII.

Таким чином, як на час виникнення права на призначення пенсії по інвалідності, отримання підвищення до пенсії так і на час призначення пенсії позивачу, підвищення до пенсії у відповідності до положень статті 25 Закону №2262-XII обчислювалося у відсотковому обчисленні від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.»

Суд апеляційної інстанції, переглянувши рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 відповідно до такої правової позиції Верховного Суду, дійшов висновку, що оскільки позивачу встановлено інвалідність І групи з 20.10.2011, то на час виникнення права на призначення пенсії по інвалідності, підвищення до пенсії у відповідності до положень статті 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» проводилося у відсотковому обчисленні від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Оскільки скаржнику відмовлено у відкритті касаційного провадження, то Суд не вирішує клопотання про звернення в порядку ч.4 ст. 7 КАС України до Конституційного Суду України.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження. Поновити строк на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 140/8285/23.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб