Справа № 160/13999/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 17.10.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2020 до 17.10.2022 грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні до 17.10.2022;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за 45 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, вихідної допомоги при звільненні за 26 календарних років, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 17.10.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належне грошове забезпечення з 01.01.2020 до 17.10.2022 (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 (2102 грн), 01.01.2021 (2270 грн), 01.01.2022 (2481 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021, 2022 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2020 (2102 грн), 01.01.2021 (2270 грн), 01.01.2022 (2481 грн), відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 45 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, вихідну допомогу при звільненні за 26 календарних років, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 (2481 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за несвоєчасно виплачене грошового забезпечення виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 роки за період з 01.01.2020, по день фактично виплачених сум такої заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 05.05.2005 до 17.10.2022 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . До дня виключення позивача зі списків особового складу військова частина НОМЕР_1 не здійснила з позивачем розрахунок за усіма видами забезпечення. У період проходження військової служби позивачу не було виплачено у повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 із застосуванням місяця підвищення, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Нарахування індексації за період з 01.03.2018 до 17.10.2022 здійснено без урахування базового місяця березень 2018 року відповідно до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відновлено попередню редакцію пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», який був чинним до внесення змін Постановою № 103, та яким передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017. Тому позивач вважає, що з 01.01.2020 до 17.10.2022 при нарахуванні йому грошового забезпечення та інших виплат підлягав застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом станом на 1 січня відповідного календарного року. Однак відповідач при виплаті позивачеві грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за 45 діб невикористаної щорічної відпустки за 2022 рік та вихідної допомоги при звільненні за 26 календарних років протиправно застосував прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений станом 01.01.2018. Також позивач вважає, що має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 17.10.2022, грошового забезпечення та інших виплат за період з 01.01.2020 до 17.10.2022, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт по день фактичної виплати відповідних сум.
Ухвалою суду від 26.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; витребувано у відповідача докази, які постановлено надати у строк для подання відзиву.
У відзиві військової частини НОМЕР_1 , який надійшов до суду 29.09.2023, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, вказав, що заява позивача від 14.03.2023, копію якої додано до позовної заяви, до військової частини НОМЕР_1 не надходила. У квітні 2022 року військова частина НОМЕР_1 знищила первинну фінансову документацію в умовах повномасштабного вторгнення за минулий період, діючи у стані крайньої необхідності. Звернення позивача до суду без отримання фінансової документації, на підставі якої має нараховуватися грошове забезпечення за період, що передував 2022 року, є передчасним. Відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, який має обчислюватися від 17.10.2022 дати звільнення позивача з військової служби. Позивач не підтвердив належними та допустимими доказами перебування на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 з 01.12.2015 до 28.02.2018, а також суми нарахування грошового забезпечення та невиплати індексації. У зв`язку з внесенням постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 визначено січень 2016 року як базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, не передбачено механізму виплати індексації у поточному році за минулі періоди. У відповідача були відсутні підстави для застосування січня 2008 року як базового місяця для обчислення індексації позивачу. У березні 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» було підвищено розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців, у тому числі позивача, тому березень 2018 року став базовим місяцем, у якому значення індексу споживчих цін було прийнято за 1 або 100 відсотків. Оскільки обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів, таке обчислення здійснювалося з квітня 2018 року. Оскільки з квітня 2018 року до жовтня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103% та у листопаді 2018 року становив 103,7%, підстави для індексації грошового забезпечення військовослужбовців виникли у грудні 2018 року. З 01.12.2018 позивачу виплачувалася індексація грошового забезпечення до виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 17.10.2022. Відповідач зазначив, що позивач помилково тлумачить положення абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в частині розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який має застосовуватися при обчисленні грошового забезпечення, грошової компенсації за 45 діб невикористаної щорічної відпустки за 2022 рік та вихідної допомоги при звільненні за 26 календарних років. Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 обов`язкова для виконання відповідачем. Нормативно-правовими актами, відповідно до яких здійснюється виплата грошового забезпечення військовослужбовців, не передбачено виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. На військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у військової частини НОМЕР_1 відсутні.
До відзиву відповідачем було додано клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України та про залучення до участі у справі Міністерства оборони України та Кабінету Міністрів України в особі Міністерства юстиції України як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору
Ухвалами від 06.10.2023 у задоволенні вказаних клопотань відмовлено.

У відзиві військової частини НОМЕР_1 містяться клопотання про повернення позовної заяви ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, про залишення без руху позовної заяви, про продовження строку розгляду справи на тридцять днів, у задоволенні яких відмовлено ухвалами від 06.10.2023.

Ухвалою від 06.10.2023 клопотання відповідача про надання додаткового строку для подання відзиву та витребуваних доказів було задоволено частково, встановлено військовій частині НОМЕР_1 додатковий строк для подання до суду доказів, витребуваних ухвалою від 26.06.2023, тривалістю десять календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На ухвалу про витребування доказів відповідачем частково надано витребувані судом докази та повідомлено, що фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 передано до ІНФОРМАЦІЯ_1 архівні справи постійного і тривалого зберігання, які містять відомості про проходження служби військовослужбовцями та інформацію про нарахування і виплату грошового забезпечення (інших додаткових виплат) до 01.01.2017. У зв`язку з цим відповідач заявив клопотання про витребування в ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 до 01.01.2017. Також відповідач просив витребувати у позивача та ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчену копію наказу про зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення на посаду, оскільки після звільнення ОСОБА_1 його особову справу було передано до ІНФОРМАЦІЯ_2 (за місцем проживання позивача).

08.11.2023 надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких зазначено, що вимоги позивача про виплату компенсації за час затримки розрахунку при звільненні є безпідставними. Позивач не надав суду доказів отримання відмови відповідача у виплаті компенсації, що є недотриманням вимог статті 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Позивач звернувся до суду після спливу восьми місяців з дня звільнення. На дату звільнення позивач не заявляв про недоплачені йому суми грошового забезпечення, такі суми не належали до виплати на момент звільнення та не були спірними.

Ухвалою від 21.11.2023 витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_3 довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 01.12.2015 до 31.12.2016 включно (проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ) із зазначенням складових грошового забезпечення, у тому числі нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення із зазначенням місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців); витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчену копію наказу про зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення на посаду.

06.12.2023 від Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України надійшла архівна довідка про нарахування грошового забезпечення позивачу з грудня 2015 року до грудня 2016 року за даними архівних документів військової частини НОМЕР_1 .

25.12.2023 надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким повідомлено про відсутність можливості надати витребувані судом докази.

Станом на час розгляду справи відповідь на відзив та заперечення до суду не надійшли. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2022 № 315 (по стройовій частині) майора ОСОБА_1 , звільненого у відставку наказом Командувача Повітряних Сил України (по особовому складу) № 68 від 09.09.2022, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 17.10.2022. Вислуга років у Збройних Силах України на 17.10.2022 становить: календарна 26 років 02 місяці 21 день. Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась. Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 45 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік. Грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення на підставі наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 отримав. Цим наказом також визначено, зокрема: виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік відповідно до пункту 1.7 розділу 14 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 у розмірі посадового окладу за військовим званням; виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 140% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% з урахуванням оскладу за військовим званням, посадового окладу та надбавки за вислугу років.

Відповідно до грошового атестата № 224 від 17.10.2022 та розрахунку при звільненні ОСОБА_1 індексацію обчислено із застосуванням базового місяця березень 2018 року, компенсація за 45 днів щорічної основної відпустки нарахована в сумі 33470,97 грн, вихідна допомога при звільненні 299751,14 грн (за 26 повних років з урахуванням розміру місячного грошового забезпечення 23057,78 грн, 50%), матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік 1340,00 грн. Оклад за військовим званням становить 1340,00 грн, посадовий оклад за 23 тарифним розрядом 4930,00 грн, надбавка за вислугу років 50% - 3135,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 6113,25 грн, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці 10% - 493,00 грн, премія до рівня 30% (згідно з ТЛГ № 3164/з від 25.02.2022) 144,53 грн, премія 140% - 6902,00 грн.

До позовної заяви додано копію заяви ОСОБА_1 від 14.03.2023, адресованої командиру військової частини НОМЕР_1 , про нарахування і виплату йому спірних у цій справі виплат. Доказів звернення позивача до відповідача з цією заявою, її надіслання та отримання відповідачем разом з позовною заявою не подано та в матеріалах справи такі докази відсутні. Відповідач у відзиві заперечував одержання військовою частиною НОМЕР_1 такої заяви позивача.

На ухвалу суду від 26.06.2023 про витребування доказів відповідачем повідомлено, що при розрахунку сум грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки застосовувався розмір прожиткового мінімуму, встановлений на 01.01.2018, який становив 1762,00 грн. Військова частина НОМЕР_1 не заперечує звернення позивача із рапортами щодо таких виплат, однак надати їх не має можливості, оскільки відділом персоналу було передано архівні справи до ІНФОРМАЦІЯ_1 до грудня 2022 року включно. Військовою частиною НОМЕР_1 з 01.03.2018 нараховувалася та виплачувалась індексація грошового забезпечення всім військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , у тому числі позивачу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» з урахуванням базового місяця березень 2018 року як місяця, в якому оклади за посадами військовослужбовців були збільшені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». У період з квітня до листопада 2018 року індекс споживчих цін не перевищував поріг інфляції, тому право на індексацію грошового забезпечення за вказаний період у позивача не виникло.

Відповідно до архівної довідки № К-1003/957 від 28.11.2023, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 , в архівних документах військової частини НОМЕР_1 відображено нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з грудня 2015 року по грудень 2016 року. У грудні 2015 року індексацію нараховано в сумі 1027,99 грн, базовий місяць для індексації у фінансових документах не відображений. Нарахування індексації із зазначенням базового місяця з січня до грудня 2016 року у фінансових документах не відображено.

Згідно з довідкою-розрахунком щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , виданою військовою частиною НОМЕР_1 , позивачу за січень 2017 року листопад 2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалась. У період з грудня 2018 року до 17.10.2022 йому було нараховано та виплачено індексацію у сумі 18457,45 грн: грудень 2018 року-лютий 2019 року по 71,08 грн щомісячно; березень-червень 2019 року по 134,47 грн щомісячно; липень-листопад 2019 року по 206,72 грн щомісячно; грудень 2019 року 216,51 грн; січень-лютий 2020 року по 77,77 грн щомісячно; березень-червень 2020 року по 147,14 грн щомісячно; липень-листопад 2020 року по 226,29 грн щомісячно; грудень 2020 року 233,81 грн; січень-березень 2021 року по 331,42 грн щомісячно; квітень-червень 2021 року по 415,41 грн щомісячно; липень-листопад 2021 року по 540,03 грн щомісячно; грудень 2021 року січень 2022 року по 563,19 грн щомісячно; лютий 2022 року квітень 2022 року по 672,36 грн щомісячно; травень 2022 року 913,01 грн; червень 2022 року 1017,21 грн; липень 2022 року 1066,00 грн; серпень-вересень 2022 року по 1281,80 грн; 01.10.2022-17.10.2022 702,92 грн.

Відповідно до довідки щодо застосування прожиткового мінімуму при виплаті грошового забезпечення, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , при виплаті грошового забезпечення за період з 01.01.2020 до 17.10.2022, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки військовою частиною НОМЕР_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» було застосовано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01.01.2018 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у сумі 1762,00 грн. Кабінетом Міністрів України не визначалась інша сума для розрахунку посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XІІ (далі Закон № 2011-XІІ).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною третьою статті 3 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII):

- індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;

- індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

- поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення) (частина перша статті 2 Закону № 1282-XII).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (частина шоста статті 2 Закону № 1282-XII).

Згідно зі статтею 4 Закону № 1282-XII в редакції до 01.01.2016: індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, а з 01.01.1016 - 103 відсотка.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону № 282-XII).

Індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи (стаття 10 Закону № 1282-XII).

Спори, що виникають з питань індексації грошових доходів населення, вирішуються у судовому порядку (стаття 16 Закону № 1282-XII).

Підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 № 1013 (застосовується з 01.12.2015, далі Постанова № 1013) установлено у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах установ, закладів та організацій, у тому числі за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій, посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників підвищуються відповідно до збільшення розміру посадового окладу працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298, з встановленням з 01.12.2015 у штатному розписі посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Згідно з пунктом 3 Постанови № 1013:

- міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;

- для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Керівникам установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери та органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів забезпечити внесення змін до штатного розпису установ, закладів та організацій, відповідних органів з урахуванням нових розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) (пунктом 4 Постанови № 1013).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені «Порядком проведення індексації грошових доходів населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078).

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (абзац другий пункту 1-1 Порядку № 1078, в редакції чинній з 01.01.2016).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1078;

- індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення;

- оплата праці, у тому числі грошове забезпечення, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

- частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає;

- сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків;

- у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078:

- в редакції з 01.12.2015: у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

- в редакції Постанови № 141 від 28.02.2018: у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий пункту 5 Порядку № 1078).

Відповідно до абзацу третього пункту 5 Порядку № 1078:

- в редакції з 01.12.2015: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу;

- в редакції Постанови № 141 від 28.02.2018: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац п`ятий пункту 5 Порядку № 1078).

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078).

Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (пункт 10-2 Порядку № 1078 в редакції з 01.12.2015).

Внаслідок змін, запроваджених Постановою № 1013: з 01.12.2015 діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення чи виходу на роботу (службу); Порядок № 1078 не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.

Для проведення індексації з 01.12.2015 замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищуються тарифна ставка (оклад).

Отже, з 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

Не застосування в подальшому терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком з наступного місяця.

Відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

З аналізу Постанови № 1013, у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, вбачається, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу належало переглянути «базовий місяць», визначений за старими правилами, змінивши його на «місяць підвищення доходу», тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.

При цьому, посадові оклади військовослужбовців встановлюються постановами Кабінету Міністрів України.

На час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинною з 01.01.2008 до 01.03.2018.

З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018.

Застосування наведених норм права відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 року у справі № 420/3593/20, від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо базового місяця, який було застосовано відповідачем для нарахування індексації позивачу за грудень 2015 року в сумі 1027,99 грн, яку зазначено в архівній довідці № К-1003/957 від 28.11.2023, виданій Одеським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

У період з січня 2016 року до листопада 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась і не виплачувалася.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексації - січень 2008 року, та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період, із застосуванням базового місяця для обчислення індексації січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог про нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 17.10.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, суд дійшов такого висновку.

З 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 5 Порядку № 1078 значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Тобто, базовим місяцем індексації з 01.03.2018 є березень 2018 року, що не є спірним у межах цієї справи.

Відповідно до офіційних даних, які містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року до жовтня 2018 року індекс споживчих цін, який обчислюється наростаючим підсумком не перевищував поріг індексації 103%.

У даний період спірним між сторонами є виплата суми індексації у разі настання обставин, передбачених абзацом 4 пункту 5 Порядку № 1078.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Згідно з абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до абз. 5 п. 5 Порядку № 1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

З системного аналізу вказаних норм права можна дійти висновку, що не нараховується індексація у місяці підвищення посадового окладу (тарифної ставки), якщо розмір такого підвищення (з урахуванням всіх складових, що не мають разового характеру) перевищує суму можливої індексації у відповідному місяці. Якщо ж сума підвищення не перевищує суму можливої індексації, визначається різниця між нею та сумою підвищення.

Отже, для з`ясування питання чи має позивач право на застосування при нарахуванні його індексації грошового забезпечення починаючи з березня 2018 року згідно з абзацами 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078, необхідно з`ясувати розмір грошового забезпечення позивача за попередній місяць (лютий 2018 року), розмір індексації, що мав бути нарахований в цьому місяці, а також суму нарахованого грошового забезпечення без урахування складових, що мають разовий характер, за місяць, в якому відбулося підвищення посадових окладів (березень 2018 року).

Згідно з виданою військовою частиною НОМЕР_1 карткою особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 , розмір його грошового забезпечення становив:

у лютому 2018 року 11388,93 грн (оклад за військовим званням 125,00 грн, посадовий оклад 1030,00 грн, надбавка за вислугу років (35%) 404,25 грн, надбавка за особливості проходження служби 779,63 грн, клас 41,20 грн, таємність 103,00 грн, премія 4635,00 грн, щомісячна грошова винагорода 4270,85 грн);

у березні 2018 року 23569,79 грн (оклад за військовим званням 125,00 грн, посадовий оклад 1030,00 грн, надбавка за вислугу років (35%) 404,25 грн, надбавка за особливості проходження служби 779,63 грн, клас 41,20 грн, таємність 103,00 грн, премія 4449,60 грн, грошова допомога на оздоровлення 12477,50 грн, щомісячна грошова винагорода 4159,61 грн);

у квітні 2018 року 12476,72 грн (оклад за військовим званням 1340,00 грн, посадовий оклад 4370,00 грн, надбавка за вислугу років (45%) 2569,50 грн, надбавка за особливості проходження служби 827,95 грн, клас 218,50 грн, таємність 437,00 грн, премія 2713,77 грн).

Отже, у картці особового рахунку позивача містяться відомості про збільшення розміру його грошового забезпечення у квітні 2018 року, у тому числі збільшення надбавки за вислугу років з 35% до 45%. У березні 2018 року розмір грошового забезпечення позивача без урахування складових, що мають разовий характер (грошова допомога на оздоровлення) не збільшився у порівнянні з лютим 2018 року.

Відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації за період з 01.03.2018 до 17.10.2022 має розраховуватися із застосуванням щомісячної індексації як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Зважаючи на те, що відповідачем у період з 01.03.2018 до 17.10.2022 включно нарахування та виплата суми індексації грошового забезпечення з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 не здійснювалась, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 17.10.2022 включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексації березень 2018 року, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині оскарження нарахування позивачеві грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за 45 діб невикористаної щорічної відпустки за 2022 рік та вихідної допомоги при звільненні із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом 01.01.2018, суд дійшов такого висновку.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018, та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою № 704 зокрема затверджено:

- тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1;

- схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

У первинній редакції пункт 4 Постанови № 704 мав такий зміст:

« 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.».

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2017 № 1041 внесено зміни до Постанови № 704, у тому числі, додано Додаток 15 «Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

У первинній редакції, згідно із пунктом 10, Постанова № 704 набирає чинності з 01.01.2018.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1052 внесено зміну до пункту 10 Постанови № 704 замінивши цифри « 2018» цифрами « 2019».

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови № 704 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема пунктом 3 «Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України» визначено:

« 3. У постанові Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»:

1) пункт 4 викласти в такій редакції:

« 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.»;

2) у пункті 10 цифри і слова « 1 січня 2019 року» замінити цифрами і словами « 1 березня 2018 року».».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

У мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначено:

«колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи в частині позовних вимог, а тому, рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», за виключенням змін, що вносяться до пункту 2 частини третьої вказаних змін, а саме: щодо набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.03.2018, які залишити в силі».

Постановою Верховного Суду від 20.10.2022 касаційні скарги Пенсійного фонду України та Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 без змін.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із того, що заявлений спір виник у зв`язку із різними правовими позиціями сторін щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для обчислення грошового забезпечення військовослужбовця у спірний період з 01.01.2020 до 17.10.2022 включно.

Позивач вважає, що з 01.01.2020 до 17.10.2022, у зв`язку із набранням законної сили рішенням у справі № 826/6453/18, базою для обчислення посадового окладу та окладу за військове звання є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня відповідного календарного року (станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022).

Відповідач заперечує, зазначаючи, що такою розрахунковою величиною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018, посилаючись на офіційну редакцію пункту 4 Постанови № 704.

Пунктом 4 постанови № 704 (у первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, у тому числі, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018.

Суд зазначає, що Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Зазначення у пункті 4 постанови № 704 у формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб), як розрахункової величини для їх визначення, відповідає повноваженням Уряду щодо визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців.

Поряд із цим, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX (далі - Закон № 294-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 на 2020 рік не містить.

Тобто, положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі з 1 січня - 2102 грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2270 грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 2481 грн, тоді як Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01.01.2018 прожитковий мінімум встановлювався у розмірі 1762 грн.

З вищевикладеного слідує, що починаючи з 01 січня 2020 року у позивача виникло право на обчислення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням п. 4 Постанови № 704 у первинній редакції, а саме шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що у спірний період з 01.01.2020 до 17.10.2022 грошове забезпечення, грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021, 2022 роки, компенсацію за 45 діб невикористаної щорічної основної відпустки та вихідну допомогу при звільненні було обчислено із застосуванням як розрахункової величини, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

З огляду на вищевикладену оцінку, у спірних правовідносинах відповідач протиправно застосував таку розрахункову величину, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018 (1762 грн).

При вирішені спору судом враховано правову позицію щодо застосування пункту 4 Постанови № 704 у інших правовідносинах спорі про видачу довідки для перерахунку пенсії з 01.01.2020, викладену у постановах від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, від 12.09.2022 у справі № 500/1813/21, оскільки пункт 4 Постанови № 704, як правова норма щодо визначення розміру складових грошового забезпечення, застосовується та тлумачиться однаково для усіх осіб, незалежно від категорії спору.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач у період з 01.01.2020 до 17.10.2022 включно при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, згідно із пунктом 4 Постанови № 704, мав застосовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року (01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022).

Вказані складові грошового забезпечення у 2020, 2021 та 2022 роках мали бути визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022, відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками Постанови № 704.

Обчислення відповідачем грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані 45 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошової допомоги при звільненні, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення, з його складовими, обчисленими із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, є також помилковим.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 01.01.2020 до 17.10.2022 включно, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки із застосуванням для їх обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум, та перерахунок і виплату грошової компенсації за невикористані 45 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошової допомоги при звільненні із застосуванням для їх обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ним остаточного розрахунку при звільненні до 17.10.2022 не підлягає задоволенню з огляду на відсутність у матеріалах справи відомостей про невиплату позивачеві станом на день виключення зі списків особового складу військової частини нарахованих йому сум грошового забезпечення.

При вирішенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, за несвоєчасно виплачене грошове забезпечення виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 за період з 01.01.2020, по день фактично виплачених сум такої заборгованості, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Використане устатті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, від 15.10.2020 у справі № 240/11439/19 та від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-III, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 240/186/20.

Матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої суми індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, за несвоєчасно виплачене грошове забезпечення виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 за період з 01.01.2020 по день фактично виплачених сум такої заборгованості. У свою чергу відповідач не відмовляв позивачу у виплаті такої компенсації, відповідних доказів суду не надано.

Згідно зі ст. 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органа (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Враховуючи те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв у виплаті такої компенсації, суд дійшов висновку, що право особи порушено не було, а відтак звернення позивача до суду з такими позовними вимогами є передчасним. Отже, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

При вирішенні даної справи суд враховує правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 04.05.2022 у справі № 200/14472/19-а.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, із урахуванням правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, докази понесення ним інших судових витрат у справі відсутні, у зв`язку з чим розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексації - січень 2008 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексації січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.03.2018 до 17.10.2022 включно без урахування абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 17.10.2022 включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексації березень 2018 року, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2020 до 17.10.2022 включно, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані 45 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошової допомоги при звільненні, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення, з його складовими, обчисленими із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01.01.2020 до 17.10.2022 включно, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки із застосуванням для їх обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані 45 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошової допомоги при звільненні із застосуванням для їх обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 29.03.2024.

Суддя В.В. Рянська