Справа № 200/7601/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року Справа№200/7601/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач з 1993 року є пенсіонером та отримувачем пенсії. У 2017 році з невідомої для неї причини Пенсійний фонд України перестав нараховувати їй пенсію. Позивач зазначила, що про дану обставину їй стало відомо лише у лютому 2022 року та тільки з травня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 2) відновило їй нарахування та сплату пенсії за новим місцем проживання відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.02.2022 року. Позивач зауважила, що оскільки виплату пенсії їй не було поновлено та будь-яких роз`яснень з цього приводу управлінням пенсійного фонду України не надано, протягом 2023 року на адресу відповідача 2 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 1) було скеровано низку заяв та запитів щодо роз`яснення підстав та причин невиплати їй пенсії та з проханням вжити заходів щодо її виплати, а також заборгованості, що утворилася внаслідок затримки. Позивач зазначила, що отримала відповідь від відповідача 1 від 19.06.2023 року на адвокатський запит, в якій було зазначено, що позивач перебувала на обліку в управлінні пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області та отримувала пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV та мала статус внутрішньо-переміщеної особи з 2014 року. Електронна пенсійна справа позивача взята на облік в Управлінні в листопаді 2014 року та проведено виплату їй пенсії з 01.08.2014 по 30.11.2014. Виплату пенсії позивачу було призупинено з 01.06.2015 року до з`ясування та було відновлено виплату пенсії відповідно до вимог постанови КМУ № 637 з 01.05.2016 року. В травні 2016 року на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», зарахована пенсія за період з 01.06.2015 по 31.05.2016 в загальній сумі 15 620,48 грн. Вдруге виплату пенсії позивачу було призупинено з 01.04.2017 до з`ясування. Відповідачем 1 у відповіді було зазначено, що постановою КМУ №637 установлено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України за особистим зверненням на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, та через рахунки АТ «Ощадбанк». За поновленням виплати пенсії ОСОБА_1 до Головного управління не зверталась. За результатами перевірки електронного журналу звернень з`ясовано, що позивач 23.02.2022 звернулась до відділу обслуговування громадян №5 Головного управління Пенсійного фонду України в Київський області та надала заяву №1206 про запит електронної пенсійної справи з Головного управління та подальшої виплати пенсії за місцем фактичного проживання. Таким чином, згідно із запитом відповідача 2 електронна пенсійна справа позивача була знята з обліку в Головному управлінні та надіслана до нього. Позивач зауважила, що її представником було надіслано ще один адвокатський запит до відповідача 1 з проханням надати копію постанови № 637, якою їй було призупинено виплату пенсії за період з 01.04.2017 року по травень 2022 року. Позивач зазначила, що згідно отриманої відповіді від відповідача 1, в якій було зазначено, що вона перебувала на обліку в Головному управлінні як внутрішньо переміщена особа та пенсійні виплати отримувала по 31.03.2017 та з 01.04.2017 пенсійні виплати їй були призупинені за результатом обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних внутрішньо переміщених осіб відповідно до підпункту 5 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Рішення Головним управлінням щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймалось. Позивач закцентувала свою увагу на тому, що враховуючи наведену інформацію пенсійні виплати їй були призупинені відповідно до Постанови, але рішення Головним управлінням щодо припинення виплати їй пенсії не приймалось та згідно наведених фактів виплата пенсії їй була припинена безпідставно.

Відповідач 1 надав відзив на адміністративний позов в якому зазначив наступне, що за матеріалами електронної пенсійної справи позивача, вона перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії проведена по 31.03.2017. Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено довідкою від 23.02.2022 №3225- та відповідачем 1 виплату пенсії проведено по 31.03.2017 року. Відповідач 1 зауважив, що позивач особисто до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не зверталася. Нарахування та виплата пенсії за період з 01.04.2017 по 30.04.2022 Головним управлінням не проводилась. Відповідач 1 закцентував свою увагу на тому, що 23.02.2022 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області із заявою про переведення виплати пенсії за віком за новим місцем проживання та додала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.02.2022, та надала заяву № 1206 про запит електронної пенсійної справи з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та подальшої виплати пенсії за місцем фактичного проживання. Враховуючи вищевикладене, згідно із запитом відповідача 2, електронна пенсійна справа позивача знята з обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та надіслана до відповідача 2. В травні 2022 року відповідачем 2 поновлено виплату пенсії позивачу, виплату пенсії розпочато з травня 2022 року в розмірі 3889,52 грн. через банківську установу АТ «Ощадбанк». Відповідач 1 зауважив, що для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. Аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що виплата пенсії, продовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на обліку у якому перебуває така особа. Відповідач 1 зауважив, що у спірних відносинах відсутня його протиправна бездіяльність. Відповідач 1 просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач 2 надав відзив в якому зазначив наступне, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно довідки №3225-9 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач є внутрішньо переміщеною особою з 23.02.2022. Відповідач 2 зазначив, що 23.02.2022 позивач звернулася із заявою на переведення виплати пенсії за фактичним місцем проживання АДРЕСА_1 . За запитом Головного управління, електронна пенсійна справа позивача, була знята з обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та взята на облік в Головному управлінні з 10.05.2022. Відповідач 2 зауважив, що після перевірки довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, пенсійну справу було опрацьовано та приведено у відповідність до чинного законодавства з 22.02.2019 з урахуванням норм ст. 46 Закону № 1058, тобто за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Відповідач 2 зауважив, що кошти, які не виплачені позивачу за період з 22.09.2019 по 30.04.2022 нараховані в сумі 109 215,20 грн., обліковані та будуть виплачені на умовах окремого Порядку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону № 1706-VІІ від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території». Цим Порядком передбачено, що пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. З огляду на зазначене, виплата коштів буде проведена у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством. Відповідач 2 просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновлений пропущений строк звернення з цим позовом до адміністративного суду. Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву; копію пенсійної справи позивача; рішення яким було вирішено призупинити пенсійні виплати позивачу; довідку в якій зазначити з якої саме дати, були призупинені пенсійні виплати та зазначити підстави, які слугували прийняттю такого рішення про призупинення пенсійних виплат позивачу; довідку в якій зазначити суму нарахованої та не виплаченої пенсії позивачу зазначивши: дату її зупинення та дату поновлення нарахування та виплати пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2024 клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо заміни на належного відповідача по справі Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області задоволено частково. Залучене Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області до участі у справі №200/7601/23 в якості другого відповідача. Розгляд справи №200/7601/23 розпочато спочатку. Встановлений відповідачу 2 строк для надання до суду: відзиву на позовну заяву, довідку в якій зазначити з якої саме дати, були призупинені пенсійні виплати позивачу та підстави зупинення цих виплат; довідку в якій зазначити суму нарахованої та не виплаченої пенсії позивачу зазначивши: дату її зупинення та дату поновлення нарахування та виплати пенсії.

Сторони про відкриття провадження та залучення другого відповідача у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявний кабінет електронного суду у представника позивача адвоката Ільющенко Ю.А., відповідача 1 та відповідача 2, що вбачається з відповідної відмітки «наявність кабінету ЕС» та «доставлено» де в графі «дата встановлення статусу» зазначено 24.01.2024 року, 13.02.2024 року відповідно.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта серії НОМЕР_2 виданим Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області від 27.03.2002 року. Позивач є внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи №3225- виданої Управлінням соціального захисту населення Бориспільською районною державною адміністрацією від 23.02.2022, в якій зазначене фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 .

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , виданим Пенсійним фондом України від 15.11.2022, перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, (), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивач до 01.04.2017 отримувала призначену їй пенсію за віком в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, але після цієї дати як зазначає позивач, та до моменту її переїзду до Київської області у 2022 році їй було припинено виплату пенсії.

Як встановлено судом, позивач отримавши довідку від 23.02.2022 №3225-9 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою на переведення виплати пенсії за фактичним місцем проживання АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповідної заяви про виплату пенсії від 23.02.2022 поданою позивачем до відділу обслуговування громадян №5 Пенсійного фонду України Київської області, копією заяви банківського рахунку із зазначенням реквізитів поточного рахунку позивача АТ «Ощадбанк» та не заперечується відповідачами по справі, відповідно до наявних в матеріалах справи їхніх відзивів.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області на підставі заяви позивача, 23.02.2022 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області був сформований та надісланий запит на отримання пенсійної справи, зазначивши при цьому наступне, у зв`язку з переїздом до нашого району ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , просимо вислати до нашого відділу оригінал пенсійної справи та електронну справу, атестат, повідомивши по який час пенсіонер задоволений пенсією. Зі слів пенсіонера раніше проживала за адресою: АДРЕСА_4 та одержувала пенсію по віку, особовий рахунок № НОМЕР_4 (в базі АСОПД 878028, останнє нарахування в 2017 році). Наведене підтверджується наявною копією в матеріалах справи відповідного запиту відповідача 2 від 23.02.2022 №49756.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.05.2022 року надісланої на вищенаведений запит, в якому зазначено, що електронна пенсійна справа ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 була направлена в підсистемі ППВП. Надіслати паперову пенсійну справу немає можливості у зв`язку з проведенням бойових дій.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було отримано інформацію з ЄІБДВПО для призначення, відновлення та продовження виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, якою підтвердилась дія довідки ВПО позивача та зареєстроване місце проживання, що підтверджується наявною копією відповідного запиту та отриманої на нього інформації зазначеного у Додатку №1.

Як встановлено судом, представником позивача адвокатом Ільющенко Ю.А. було направлено адвокатські запити до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копіях відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в яких було зазначено наступне (за хронологією):

- від 02.04.2023 року №1000-0202-8/48912: - «23.02.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головною управління із заявою про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання та додала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.02.2022 № 3225-, видану Управлінням соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області. Згідно інформації, одержаної з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.02.2022 №3225- була підтверджена. Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дати звернення за отриманням пенсії. Розпорядженням від 18.04.2022 виплату пенсії відновлено з 22.02.2019 (з урахуванням вимог ст. 46 Закону). Розмір пенсії за віком з 01.05.2022 становив 3889,52 грн. Пенсію за травень 2022 року в розмірі 3889,52 грн. нараховано на травень 2022 року через банківську установу АТ «Ощадбанк». Кошти, які не виплачені за період з 22.02.2019 по 30.04.2022 року в сумі 109 215,20 грн. обліковані та будуть виплачені на умовах окремого Порядку відповідно до постанови КМУ від 10.11.2021 №1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п.1 ч.1 ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території». Цим Порядком передбачено, що пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. З огляду на зазначене, виплата коштів буде проведена у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством»;

- від 27.04.2023 року №1000-0202-8/62614: - «Ви перебуваєте на обліку в Головному управлінні та одержуєте пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та є внутрішньо переміщеною особою. Кошти за період з 22.09.2019 по 30.04.2022 в сумі 109215,20 грн. обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати. 10.11.2021 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території» (далі - Порядок). Цим Порядком передбачено, що пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. З огляду на зазначене, виплата коштів буде проведена у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством.

Як встановлено судом, представником позивача адвокатом Ільющенко Ю.А. було направлено адвокатські запити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копіях відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в яких було зазначено наступне (за хронологією):

- від 23.06.2023 року №0500-0202-8/54116: - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (далі- Управління) та отримувала пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон №1058). Мала статус внутрішньо переміщеної особи з 2014 року. Реалізація права, зокрема, на пенсійне забезпечення, осіб, які перебували на обліку органах Пенсійного фонду України на тимчасово неконтрольованій території Донецької і Луганської областей, здійснюється відповідно до Закону України від 20.10.2014 № 1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі-Закон №1706), постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі-постанова №637). Зазначеними нормативно-правовими актами передбачено, що отримати пенсію на контрольованій українською владою території зазначені особи можуть за умови реєстрації їх як внутрішньо переміщених осіб. Переведення пенсійних виплат здійснюється у спрощеному порядку за матеріалами електронних пенсійних справ. Враховуючи означене, електронна пенсійна справа ОСОБА_1 взята на облік в Управлінні в листопаді 2014 року та проведено виплату пенсії з 01.08.2014 по 30.11.2014. В подальшому пенсія зараховувалась щомісяця на банківський рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк». Виплату пенсії ОСОБА_1 було призупинено з 01.06.2015 згідно із статтею 12 Закону №1706 до з`ясування. Виплату пенсії відновлено до вимог постанови №637 з 01.05.2016 та в травні 2016 на поточний рахунок, відкритий в АТ Ощадбанк", зарахована пенсія за період з 01.06.2015 по 31.05.2016 в загальній сумі 15620.48 грн. В друге виплату пенсії ОСОБА_1 було призупинено з 01.04.2017 згідно із статтею 12 Закону №1706 до з`ясування. Постановою №637 установлено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України за особистим зверненням на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, та через рахунки АТ «Ощадбанк». За поновленням виплати пенсії ОСОБА_1 до Головного управління не зверталась. За результатами перевірки електронного журналу звернень з`ясовано, що ОСОБА_1 23.02.2022 звернулась до відділу обслуговування громадян №5 Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області та надала заяву №1206 про запит електронної пенсійної справи з Головного управління та подальшої виплати пенсії за місцем фактичного проживання. Враховуючи означене, згідно із запитом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області електронна пенсійна справа ОСОБА_1 знята з обліку в Головному управлінні та надіслана до вказаного управління. По питанню нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 пропонуємо Вам звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області»;

- від 17.07.2023 року №0500-0202-8/61038: - « ОСОБА_1 перебувала на обліку в Головному управлінні як внутрішньо переміщена особа. Пенсійні виплати отримувала по 31.03.2017. З 01.04.2017 пенсійні виплати призупинені за результатом обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних внутрішньо переміщених осіб відповідно до підпункту 5 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Рішення Головним управлінням щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймалось. Отже, відсутня можливість надати Вам рішення про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 Додатково повідомляємо, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Київській області».

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з 01.04.2017 року позивачу були призупинені пенсійні виплати за результатом обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних внутрішньо переміщених осіб відповідно до підпункту 5 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», при цьому рішення відповідачем 1 про призупинення виплати пенсії позивачу не приймалось.

Судом встановлено, що поновлення пенсійних виплат позивачу відбулось, тільки після отримання нею довідки внутрішньо переміщеної особи та з моменту її звернення із заявою про переведення пенсійних виплат за фактичним місцем проживання, тобто у Київській області.

Відповідно до наявних в матеріалах справи відповідних доказів, судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області на підставі заяви позивача, було відновлено нарахування та виплату їй пенсії починаючи з 01 травня 2022 року у сумі 3 889,52 грн., та пенсійні виплати за період з 22.02.2019 по 30.04.2022 року в сумі 109 215,20 грн. обліковані та будуть виплачені на умовах окремого Порядку відповідно до постанови КМУ від 10.11.2021 №1165 враховуючи приписи ч.1 ст.46 ЗУ №1058-ІV (нараховані суми пенсії на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки, до дати звернення за отриманням пенсії).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що в даній адміністративній справі спірним питанням є правомірність припинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області пенсійних виплат позивачу, а також період за який необхідно сплатити заборгованість з пенсійних виплат позивачеві.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема:1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; 12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлений обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-VI).

Статтею 8 Закону № 1058-VI передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерел формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

За приписами статті 47 Закону № 1058-VI, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Стаття 46 Закону № 1058-VI регулює правовідносини, що виникають під час виплати пенсії за минулий час: нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрат.

Виключно цим Законом № 1058-IV визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування (стаття 5 Закону № 1058-IV).

Підстави припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано статтею 49 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 зазначеної статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить, що виплата пенсії припиняється лише на підставі відповідного рішення територіальних органів Пенсійного фонду або суду.

При цьому, перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду України, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 49 вказаного Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Як свідчить аналіз положень Закону № 1058-VI, припинення виплати пенсії можливо лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.

Разом з тим, матеріали справи не містять рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про припинення виплати пенсії позивачу з підстав передбачених Законом № 1058-VI з 01.04.2017 року, при цьому, як встановлено судом - відповідачі право позивача на отримання пенсії не заперечують.

Підставою, якою були призупинені пенсійні виплати позивачу зазначені у листі відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.07.2023 року №0500-0202-8/61038, а саме: - «З 01.04.2017 пенсійні виплати призупинені за результатом обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних внутрішньо переміщених осіб відповідно до підпункту 5 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Рішення Головним управлінням щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймалось. Отже, відсутня можливість надати Вам рішення про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 ».

Отже, вищенаведеним підтверджується факт того, що пенсійні виплати позивачу були припиненні не з підстав передбачених Законом № 1058-VI, а були припинені з підстав передбачених підп.5 п.12 постанови КМУ від 08.02.2016 року №365 без прийняття рішення щодо припинення таких виплат.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», яка набрала чинності з 26 листопада 2014 року (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

08 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Пунктом 1 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам установлено, що цей Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування:

Контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж одного разу на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики. Якщо в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб є інформація щодо проходження особою фізичної ідентифікації в публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», чергова перевірка у відповідному періоді не проводиться.

Згідно з пунктом 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування:

Соціальні виплати припиняються у разі:

1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;

2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї;

3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;

4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;

5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Як вже вище зазначено, підстави припинення виплати пенсії визначаються виключно законами України.

Суд зазначає, що положеннями статей 9 та 47 Закону № 1058-VI встановлено, зокрема, що пенсія за віком призначається та виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

При цьому, за положеннями ст. 46 цього Закону, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 113 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України та підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених у статтях 85, 87 Конституції України. Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно з приписами статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України, зокрема, забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону; розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання; організовує і забезпечує здійснення зовнішньоекономічної діяльності України, митної справи; спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади.

Відповідно до статті 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Аналогічні положення стосовно основних завдань Кабінету Міністрів України також містить у собі частина 1 статті 2 Закону України від 27 лютого 2014 року №794-VII «Про Кабінет Міністрів України» (далі - Закон №794-VII), де зазначено, що до основних завдань Кабінету Міністрів України належать, зокрема, забезпечення проведення бюджетної, фінансової, цінової, інвестиційної, у тому числі амортизаційної, податкової, структурно-галузевої політики, політики у сферах праці та зайнятості населення, соціального захисту, охорони здоров`я, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування; організація і забезпечення провадження зовнішньоекономічної діяльності, митної справи; спрямування та координація роботи міністерств, інших органів виконавчої влади, здійснення контролю за їх діяльністю.

Згідно з пунктом 1 частини 1статті 20 Закону №794-VII, Кабінет Міністрів України у сфері економіки, фінансів, трудових відносин, зайнятості населення, трудової міграції, оплати та охорони праці, зокрема: забезпечує проведення державної економічної політики, здійснює прогнозування та державне регулювання національної економіки; забезпечує розроблення і виконання загальнодержавних програм економічного та соціального розвитку; забезпечує проведення державної фінансової та податкової політики, сприяє стабільності грошової одиниці України; розробляє та схвалює Бюджетну декларацію, розробляє проекти законів про Державний бюджет України та про внесення змін до Державного бюджету України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання; приймає рішення про використання коштів резервного фонду Державного бюджету України; організовує та забезпечує здійснення митної справи.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону №794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Разом з тим, відповідно до статті 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Саме до повноважень Верховної Ради України, згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 85 Конституції України належить прийняття законів, затвердження Державного бюджету України та внесення змін до нього, контроль за виконанням Державного бюджету України, прийняття рішення щодо звіту про його виконання.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово роз`яснював, що:

- «право приймати закони, вносити до них зміни у разі, коли воно не здійснюється безпосередньо народом (статті 5, 38, 69, 72 Конституції України), належить виключно Верховній Раді України (пункт 3 частини першої статті 85 Конституції України) і не може передаватись іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України)» (Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2000 року №15-рп/2000);

- «права делегування законодавчої функції парламентом іншому органу влади (у даному випадку Кабінету Міністрів України) Конституцією України не передбачено» (Рішення Конституційного Суду України від 9 жовтня 2008 року №22-рп/2008).

Делегування законодавчої функції парламентом іншому органу влади порушує вимоги Основного Закону України, згідно з яким органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6), а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19); прийняття законів належить до повноважень парламенту - Верховної Ради України як єдиного законодавчого органу в Україні (Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 2009 року №15-рп/2009).

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України у Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Слід зазначити, що закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акту. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

Як зазначалось, порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом № 1058-VI.

Жодних змін до Закону № 1058-VI з приводу особливостей виплати пенсіонерам, як і внутрішньо переміщеним особам, заборгованості по пенсії Верховною Радою не приймалось.

Встановлення Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій, не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України, від обов`язку виконання приписів Закону № 1058-VI та здійснити таку виплату, та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Втручання відповідача 1 у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсійної виплати, суд вважає таким, що не ґрунтується на вимогах Закону.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Тлумачення та застосування національного законодавства - прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Європейський суд з прав людини у пунктах 16, 17 рішення від 24 листопада 2016 року у справі "ТОВ "Полімерконтейнер" проти України" (Заява N 23620/05) наголосив, що першою і найбільш важливою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння майном має бути законним (див. рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" [ВП], N 31107/96, п. 58, ЄСПЛ 1999-II). Умова законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах "Хентріх проти Франції", від 22 вересня 1994 року, п. 42, серія A N 296-A, та "Кушоглу проти Болгарії", N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" Суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Крім того, суд наголошує на тому, що зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Аналогічну правову позицію викладено в зразковій справі №805/402/18-а, а також постановах Верховного суду від 14.03.2018 у справі №243/6815/17, від 06.03.2018 у справі №243/6753/17, від 26.06.2018 у справі №185/5578/17, від 04.07.2018 у справі № 185/9746/16-а.

Отже, оскільки позивач звернулася до суду з позовом щодо отримання пенсії, право на яку відповідачами не заперечується, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення, без обмеження будь-яким строком.

Стосовно зазначеного періоду позивачем, щодо якого виникла заборгованість з пенсії з 01.04.2017 по травень 2023 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджується належними, наявними в матеріалах справи доказами Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було призупинено виплату пенсії саме з 01.04.2017 року, в свою чергу вже з 01.05.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було поновлено пенсійні виплати позивачеві, тому заборгованість з пенсії позивача виникла саме у період з 01.04.2017 по 01.05.2022 року.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які виразилися у припиненні виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 по 30.04.2022 року.

Стосовно посилань відповідача 2, у своїх відповідях від 02.04.2023 року та від 27.04.2023 року на адвокатські запити представника позивача та зазначенням цього у його відзиві на позовну заяву, що відповідно до ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії, суд ставиться критично.

З приводу вищенаведеного, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 у справі № 160/5259/20 (адміністративне провадження № К/990/2574/22) зазначив, що зважаючи на те, що нарахування пенсії в повному обсязі (правильному розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду, непроведення відповідачем поновлення виплати пенсії після 7 жовтня 2009 року свідчить про те, що його бездіяльність призвела до триваючого порушення права позивачки на отримання пенсійних виплат, яке було відновлено на підставі зазначеного Рішення Конституційного Суду України. Отже, за таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим. Відновлення виплати пенсії має проводитися з дати ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 07.10.2009 у справі № 25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити заборгованість з пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів п.1.1 постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, якою затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок) (чинний, станом на дату звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про переведення пенсії), передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до приписів абзацу другого п.1.5, яким визначено, що внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Відповідно до приписів п.2.8 Порядку, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до приписів п.4.1 Порядку, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до приписів п.4.12 Порядку, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається (електронна пенсійна справа передається) органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання).

Відповідно до приписів п.1 постанови КМУ №637 від 05.11.2014 року, якою визначено, що призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312). Призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження (далі - внутрішньо переміщені особи), здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Виплата пенсій та соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та іншим особам, які за висновком лікарсько-консультативної комісії не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовою заявою можуть здійснюватись акціонерним товариством Укрпошта з доставкою за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб.

В контексті спірних правовідносин суд зазначає, що позивачем саме до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області була надана відповідна заява про переведення виплати її пенсії за новим місцем проживання, тобто у Київській області де вона була зареєстрована, як внутрішньо-переміщена особа з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Позивачем також до заяви про переведення пенсії, була надана заява з банку з відповідним поточним її рахунком для зарахування на нього пенсійних виплат належних позивачу.

В свою чергу, на підставі поданої позивачем заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, запит щодо отримання пенсійної справи позивача та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до запиту була надіслана електронна пенсійна справа позивача в підсистемі ППВП, що не заперечується сторонами по справі.

Відповідно до п.2 Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року №991/27436, електронна пенсійна справа - сукупність інформації, яка обробляється на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій, формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, «Про електронні довірчі послуги» та Про захист персональних даних, включаючи обов`язкову інформацію про паспортні дані пенсіонера та його місце проживання; копії документів, на підставі яких призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання, допомогу на поховання тощо) та проводиться її виплата; іншу інформацію, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати з часу її призначення до закриття пенсійної справи.

Відповідно до приписів ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи, що протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо призупинення пенсійних виплат позивачу з 01.04.2017 року була встановлена під час розгляду цієї справи, власної вини позивача, як на цьому стверджує відповідач 2 судом під час розгляду цієї справи не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, оскільки позивач з 2022 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та наразі нарахування та виплату пенсії здійснює саме це Головне управління, що також не заперечується сторонами по справі, таким чином зобов`язати виплатити заборгованість з пенсійних виплат позивачу за період з 01.04.2017 по 30.04.2022 року (включно) слід саме Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

З огляду на наведене суд дійшов висновку визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення пенсійних виплат позивачу з 01.04.2017 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити виплату заборгованості з пенсії позивачу за період з 01.04.2017 по 30.04.2022 року (включно).

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, правових підстав для невиплати заборгованості по пенсійним виплатам судом не встановлено. Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову було сплачено суму судового збору у розмірі 1 073,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №2216-911-8971-8874 від 27.12.2023 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає стягнути судовий збір у сумі 1 073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, оскільки саме цим Управлінням було допущено протиправні дії по відношенню до позивача.

Приймаючи рішення судом також враховано правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (п. 23) та «Серявін та інші проти України» (п. 58), згідно з якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 ), до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд.10, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.04.2017 року.

Зобов`язати відповідача 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () здійснити виплату заборгованості з пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 01.04.2017 по 30.04.2022 року (включно).

Стягнути з відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15 квітня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець