Справа № 947/23999/23
Суддя: Літвінова І. А.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2-а/947/15/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Літвінової І.А.,

секретар суду помічник судді Романенко С.В. (за дорученням головуючого на підставі ч. 3 ст. 66 ЦПК України),

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу № 947/23999/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області в особі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області в особі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач зазначає, що постановою серії БАБ № 00512874 від 15.07.2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом (мотоциклом) без посвідчення водія, тобто без права керування таким транспортним засобом.

Позивач не погоджується із оскаржуваною постановою, вважаючи себе невинним, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи.

За результатами здійсненого автоматизованого розподілу справі за позовом ОСОБА_1 присвоєно єдиний унікальний номер 947/23999/23; головуючим визначено суддю Літвінову І.А.

Ухвалою судді від 18.11.2023 року провадження по справі відкрито. Справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (письмового провадження).

19.01.2024 року, на виконання ухвали суду в частині витребування за клопотанням позивача належним чином засвідченої копії оскаржуваної постанови, відповідач через канцелярію суду надав витяг з ІПНП про інформацію, зазначену в постанові (вхід. № 3998), повідомивши про неможливість надати витребувану копію у зв`язку із направленням оригіналу до Київського ВДВС м. Одеси за вих. КЮ-43 від 16.08.2023.

Крім цього, 23.01.2024 року до суду надійшов відзив відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області в особі Департаменту патрульної поліції на позов ОСОБА_1 (вхід. № 4795) та заява на поновлення строку на подання відзиву (вхід. № 4792).

Ухвалою суду від 15.02.2024 року відзив прийнято та позивачу встановлено строк на подання відповіді на відзив п`ятнадцять днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направлено позивачу 20.02.2024 року на адресу, зазначену в позовній заяві: АДРЕСА_1 (вихід. № 7256/2024). Поштове відправлення повернулося до суду з відмітною «за закінченням терміну зберігання».

Суд перейшов до розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

В ході розгляду справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

16 липня 2023 року інспектором роти 5 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Чумаком Романом Івановичем винесено постанову серії БАБ № 512874 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підставою для складання даної постанови стало те, що 15.07.2023 року о 23:57 годині за адресою м. Одеса, просп. Небесної Сотні, 2а, ОСОБА_1 керував транспортним засобом (електросамокатом) не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а. Правил дорожнього руху України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до 2.1 а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами п. 2.4. «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документи кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною другою статті 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним. Санкція за вказані правопорушення передбачає накладання штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до п. 1.10. ПДР України: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Термін «мопед» позначає в Правилах дорожнього руху категорію двоколісних транспортних засобів, які за своїми технічними характеристиками поступаються більш швидким двоколісним транспортним засобам і перевищують велосипеди. Мопед незалежно від його зовнішнього вигляду має такі характерні ознаки: двигун до 50 см3 та/або електродвигун потужністю до 4 кВт. Якщо двоколісний транспортний засіб обладнаний одночасно педалями та електродвигуном потужністю до 4 кВт, то він прирівнюється до мопеда, а особа, яка керує ним зобов`язана мати посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «А1». Максимальна швидкість руху мопеда обмежується 60 км/год.

Пунктом 2.13 ПДР України визначені категорії транспортних засобів. Так, и до категорії А1 віднесено мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 2 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 р. (далі Положення), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з п. 3 Положення, керувати мопедами, моторолерами та іншими двоколісними (триколісними) транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач повністю заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він не є суб`єктом вчинення вказаних правопорушень, з огляду на те, що електросамокат «VOI», не є механічним транспортним засобом і не підлягає державній реєстрації, адже має потужність двигуна 0,35 кВт.

Проте, відповідно до вищенаведених норм, на переконання суду, електросамокат «VOI», яким керував позивач, хоч і не є механічним, адже обладнаний електродвигуном потужністю менше 3 кВт, проте є двоколісним транспортним засобом, який за своїми технічними характеристиками прирівняний до категорії «мопед».

При цьому суд зазначає, що водіями вважаються не лише особи, які керують механічними транспортними засобами, тобто, які обладнані електродвигуном потужністю понад 3 кВт, а й тими транспортними засобами, які не перевищують таких параметрів потужності.

З огляду на вищевикладене, відповідно до п. 2.13. ПДР, позивач для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт, зобов`язаний був мати посвідчення водія категорії «А1», та, у відповідності до п. 2.4. «а» ПДР, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія.

Як встановлено судом та не заперечувалося позивачем, посвідчення водія категорії А1 останньому не видавалося.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853.

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, суд приходить до висновку, що такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17.

Дослідивши матеріали справи, а саме вищевказану оскаржувану постанову,суд приходить до висновку про те, що вона повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а саме в ній міститься: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дата розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, дата народження, місце проживання чи перебування ; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Також дана постанова про адміністративне правопорушення, крім вказаних даних, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність свого рішення, оскільки судом було встановлено, що позивачем було вчинено порушення п.п. 2.1 а), 2.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Твердження позивача про незаконність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відсутністю об`єктивних доказів скоєння адміністративного правопорушення, а також порушенням процесуальних норм при розгляді адміністративного провадження, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

За таких обставин, суд доходить висновку що позов ОСОБА_1 є необґрунтований та безпідставний, а від так задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі ст. 139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 126, 251, 252, 258, 268, 278-280, 283-285, 288 КУпАП України, ст.ст. 2, 13, 72-73, 77, 79, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області в особі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Літвінова І. А.