Справа № 176/92/24
Суддя: Волчек Н. Ю.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №176/92/24
провадження №2-а/176/6/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря судових засідань Ляху В.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Гавеля Дмитро Вікторович до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Гавелю Д.В., звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 14 грудня 2023 року у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення винесену заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Нещадимом І.С. відносно ОСОБА_1 та стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Оленою Андріївною складено протокол від 27.11.2023 № 5 про адміністративне правопорушення, згідно з яким т.в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК» ОСОБА_1 нібито вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме не з`явився до державного виконавця за викликом. В свою чергу, заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Нещадимом Іваном Сергійовичем на підставі протоколу від 27.11.2023 про адміністративне правопорушення, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 14.12.2023, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 1 700,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів, з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а в діях Позивача відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виходячи з наступного.

Так, позивач звертає увагу на те, що ні за вимогами ч. 1. ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», ані ст. 188-13 КУпАП не передбачено відповідальності за неподання інформації. Крім того, на думку представника позивача протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, а, викладені у протоколі та постанові обставини не відповідають дійсності. Так, листом позивач повідомив відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції про те, що у зв`язку з відсутністю матеріально-технічних ресурсів надати копії запитуваних документів підприємство не має можливості. Разом з тим з метою виконання вимоги державного виконавця підприємство надасть доступ до оригіналів документів за юридичною адресою підприємства тим самим виконавши вимогу. Аналогічний лист було направлено у відділ примусового виконання рішень і 10.11.2023 року. Отже, ДП «СхідГЗК» фактично виконало вимоги державного виконавця, надавши доступ до запитуваних документів, а тому, на думку позивача, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, позивач звертає увагу, що у спірній постанові неправильно зазначені його особисті данні, а саме останній ніколи не був зареєстрований у АДРЕСА_1 . Також позивач зазначає, що згідно з п. 4 розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.В порушення вищевказаних вимог, ОСОБА_1 права й обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення роз`яснені не були. Оскаржувана постанова не містить жодних посилань на належні та допустимі докази вини Позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. За твердженням позивача при винесенні оскаржуваної постанови грубо порушені вимоги ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також порушено положення ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адже заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства 6 юстиції ОСОБА_2 достеменно не встановлено факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 січня 2024 року по справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав.

Відповідачу направлена копія позовної заяви з доданими до неї документи та копія ухвали суду про відкриття провадження у справі.

12 лютого 2024 року вів відповідача на адресу суду, через підсистему «Електронний суд», надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач наголошував на тому, що ОСОБА_1 порушив Закон України «Про виконавче провадження». У той же час, відповідач стверджує, що доводи позивача ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

За викладених обставин, відповідач вважає, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. Крім того, представник відповідача звертає особливу увагу суду, що на момент подання відзиву на дану позовну заяву жодна запитувана інформація від боржника так і не надійшла, таким чином, боржник уникає виконання вимог та викликів державного виконавця.

Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №69275031 з примусового виконання наказу №904/416/21 від 02.12.2021 Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з відповідача - Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавськенергозбут» заборгованості за спожиту (активну) електричну енергію у розмірі 64006112,35 грн., Ккр коефіцієнту кредитування у розмірі 191536,05 грн., 3% річних 1071022,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 2198541,76 грн., втрат зі сплати судового збору у розмірі 758197,65 грн.

01.11.2023 державним виконавцем за юридичною адресою ДП «СхідГЗК» керівником якого є ОСОБА_1 направлено вимогу державного виконавця про надання в триденний термін з моменту отримання вимоги про дебіторську заборгованість за ІІІ квартал 2023 року та копій фінансової звітності боржника з примітками за ІІІ квартал 2023 року.(а.с.26-28)

09.11.2023 за юридичною адресою ДП «СхідГЗК» державним виконавцем було направлено аналогічну вимогу. /а.с. 32-34/

У своїх вимогах державний виконавець посилався на ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» де зазначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Натомість, суд доходить висновку, що дані вимоги державного виконавця не стосуються виконання рішень, а носять характер вимоги про надання інформації в рамках відкритих виконавчих проваджень.

Разом з тим, листами №18/6983 та №18/7121 від 10.11.2023 року представник ДП «СхідГЗК» Дмитро Гавеля повідомив державному виконавцю що не може надати запитувану інформацію у зв`язку з відсутністю матеріально-технічних ресурсів для виготовлення копій запитуваних документів. Тобто повідомив причину неможливості виконання вимоги державного виконавця, оцінку поважності чи неповажності якій повинен був дати державний виконавець при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та ухваленні спірної постанови.

В той же час, представник ДП «СхідГЗК» Дмитро Гавеля у своїх листах повідомив державного виконавця про надання бесперешкодного доступу до оригіналів вищезазначених документів за юридичною адресою ДП «СхідГЗК». Тобто повідомив спосіб, у який підприємство може виконати вимогу державного виконавця. (а.с.30,36)

Незважаючи на це, 27 листопада 2023 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Оленою Андріївною, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №5 за ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 188-13 КУпАП. (а.с.9-10)

14 грудня 2023 року заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Нещадимом І.С. відповідно до вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 , виконуючого обов`язки генерального директора ДП «СхідГЗК» до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.. 188-13 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.(а.с.16-20)

Ч.1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на те, що невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Дана стаття закону є бланкетною, тобто такою, що відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, у даному випадку до статей КУпАП, та незважаючи на не що дана стаття має ознаки складу правопорушення, на переконання суду винну у скоєнні правопорушення неможливо притягнути до відповідальності за будь-якою із статей ЗУ «Про виконавче провадження». Особа за результатами розгляду може бути визнана такою, що порушила норми даного Закону, але притягнута до відповідальності за скоєне має бути лише за нормами статей Кримінального Кодексу України, або нормами статей Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Статтею 188-13 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця, приватного виконавця.

При цьому суд звертає увагу на те, що статтею 188-13 КУпАП передбачено чіткий перелік законних вимог державного виконавця та приватного виконавця за невиконання яких настає адміністративна відповідальність.

У той же час, статтею 188-13 КУпАП не передбачена відповідальність за ненадання відомостей про дебіторську заборгованість боржника та ненадання копії фінансової звітності боржника, а тому, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений даною статтею КУпАП.

Щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності необхідно зазначити наступне. Так, у постанові про накладення адміністративного стягнення від 14.12.2023 зазначено адресу реєстрації ОСОБА_1 , за якою останній не був зареєстрований, а саме: АДРЕСА_2 підтвердження тому копія паспорту позивача, долучена ним до матеріалів позовної заяви. (а.с.38-41)

Відповідно до розділу ч. 4 XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чи порушення законних вимог виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення на бланку за встановленою формою. Зміст протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також згідно з п. 4 розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

В порушення вищевказаних вимог, ОСОБА_1 права й обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення роз`яснені не були.

Крім того, необхідно зазначити, що державним виконавцем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки позивач про розгляд справи повідомлений належним чином не був.

З матеріалів справ вбачається, що виклик-повідомлення від 27.11.2023 № 69275031/4(20.1), за яким ОСОБА_1 мав би з`явитись для розгляду справи про адміністративне правопорушення 14.12.2023 о 11.00 год., останній отримав лише 29.12.2023, що підтверджується тренінгом Укрпошти. (а.с. 25)

Також і повідомлення про його виклик для складання протоколу про адміністративне правопорушення 27.11.2023 року позивач отримав лише 01.12.2023 року.

Таким, чином і протокол про адміністративне правопорушення і оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності були складені без участі ОСОБА_1 та без належного повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, протокол державного виконавця про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про адміністративне правопорушення державного виконавця розглядається начальником органу державної виконавчої служби у п`ятнадцятиденний строк з дня його одержання в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

При отриманні протоколу начальником формується справа про адміністративне правопорушення.

Начальник органу державної виконавчої служби при розгляді справи про адміністративне правопорушення діє за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та неупередженому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись нормами законодавства і правосвідомістю.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності зазначеної особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло письмове повідомлення про відкладення розгляду справи.

Начальник органу державної виконавчої служби при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення з`ясовує: правильність складання протоколу державним виконавцем; сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце розгляду;витребування необхідних додаткових матеріалів;підлягання задоволенню письмових повідомлень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законних представників.За результатами розгляду справи начальник органу державної виконавчої служби виносить одну з таких постанов:постанова про накладення адміністративного стягнення;постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заступником директора Департаменту-начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення в порушення вимог розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності, вказують на наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 14.12.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 72-77, 90, 241-244, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Гавеля Дмитро Вікторович до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича від 14.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн на ОСОБА_1 , виконуючого обов`язки генерального директора Державного підприємства «Східний Гірничо-Збагачувальний Комбінат».

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, за яким постановою від 14 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення статті 188-13 КУпАП частини 1 статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» - закрити.

Відшкодування судових витрат в сумі 605,60 грн. віднести за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області: Н.Ю. ВОЛЧЕК