Справа № 420/15089/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15089/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

25.09.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області до ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 зайво виплачену суддівську винагороду за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року в загальному розмірі 32239,34 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що Указом Президента України від 29.09.2016 №425/2016 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області строком на п`ять років. Після спливу строку, на який відповідачку було призначено на посаду судді, Територіальне управління, обраховуючи розмір суддівської винагороди, помилково нараховувало регіональний коефіцієнт, у зв`язку з чим з вересня 2021 року по лютий 2022 року судді, який не здійснює правосуддя, виплачено зайву частину суддівської винагороди в розмірі 32239,34 грн.

З огляду на те, що при обчисленні розміру суддівської винагороди відповідачки допущено лічильну/рахункову помилку, відповідну заяву про відрахування з поточної суддівської винагороди відповідних сум для погашення внаслідок неправильного обчислення суддівської винагороди заборгованості відповідачка не подає та добровільно зайво виплачену суддівську винагороду до бюджету не повернула, Управління вимушене звернутись із позовом про стягнення цих коштів в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області не доведено на підставі належних і допустимих доказів тієї обставини, що помилка у нарахуванні відповідачці частини суддівської винагороди є саме рахунковою, а не помилкою, пов`язаною з помилковим застосуванням закону та інших нормативно-правових актів при обчисленні та нарахуванні суддівської винагороди чи помилки з інших підстав. Крім того, відповідачем не наведено і судом не встановлено, що отримання вказаного розміру суддівської винагороди відбулось саме внаслідок недобросовісності дій відповідачки.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що помилкове нарахування відповідачці до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнту відбулось внаслідок лічильної (рахункової) помилки, допущеної під час введення відповідних даних до програми обчислення суддівської винагороди. При цьому, ці обставини підтверджено представленою суду службовою (доповідною) запискою і застосування в даному випадку частини 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може виникнути внаслідок правової помилки, адже можливість застосування до базового розміру посадового окладу судді регіонального коефіцієнту не є двозначною та передбачається виключно у випадку здійснення суддею правосуддя.

Судом першої інстанції помилково проігноровано те, що звернення із цим позовом ґрунтується виключно на зайво виплачених відповідачці коштів у складі суддівської винагороди внаслідок рахункової помилки, що відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України є достатньою підставою для їх повернення набувачем такої виплати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, Указом Президента України від 29.09.2016 року №425/2016 ОСОБА_1 призначена строком на п`ять років на посаду судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області.

05 серпня 2022 року начальником відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності подано начальнику ТУ ДСА України в Донецькій області службову (доповідну) записку, в якій доведено інформацію про те, що у вересні 2021 року в шести суддів місцевих загальних судів міста Маріуполя Донецької області закінчились повноваження у зв`язку із завершенням строку, на який їх було призначено. З наведеного слідує, що з цієї дати суддівська винагорода має обчислюватись без урахування регіонального коефіцієнта до базового розміру посадового окладу, який становить розмірі «1.1».

Однак, головними спеціалістами відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності, до посадових обов`язків яких належить обрахунок заробітної плати співробітників місцевих загальних судів області, в тому числі суддівської винагороди, дані про необхідність нарахування регіонального коефіцієнта зазначеній вище категорії суддів помилково щомісяця вводились до програми, за допомогою якої обчислюється розмір заробітної плати, після припинення існування підстав для його нарахування.

Введення помилкових даних до програми обрахунку заробітної плати призвело до безпідставного збільшення остаточного розміру суддівської винагороди з вересня 2021 року по лютий 2022 року.

09 серпня 2022 року ТУ ДСА України в Донецькій області звернулось до судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 із листом, в якому повідомило, що внаслідок не вжиття кадровою службою заходів щодо повідомлення Управління про закінчення строку, на який відповідачку було призначено на посаду судді, останній в порушення вимог частини 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у період не здійснення правосуддя нараховувався регіональний коефіцієнт, що призвело до безпідставних витрат бюджетних коштів.

У листі також запропоновано підготувати та надати до Управління заяву про відрахування із суддівської винагороди зайво виплачених коштів у розмірі 32239,34 грн., які мають бути повернуті до державного бюджету.

З огляду на те, що відповідачкою вказані кошти не повернуто, Управління звернулось до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про стягнення зайво виплаченої частини суддівської винагороди в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до частин 1, 2 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

Згідно із частиною 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються, зокрема, такі регіональні коефіцієнти:

1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб (пункт 1).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не врегульовано питання повернення суддею надмірно отриманої суддівської винагороди, а тому застосуванню підлягають загальні положення трудового та цивільного законодавства України.

Так, за визначенням, наведеним у статті 93 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно із статтею 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6, статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 січня 2019 року по справі №753/15556/15-ц, статтею 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Відповідно, тягар доказування наявності саме рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази та не заперечується позивачем, у період з вересня 2021 року по лютий 2022 року Управлінням здійснено нарахування та виплату відповідачці разом із базовим посадовим окладом регіонального коефіцієнту на загальну суму 32239,34 грн. За висновком Управління, вказане нарахування відбулось в порушення вимог частини 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та внаслідок не вжиття кадровою службою заходів щодо повідомлення Управління про закінчення строку, на який відповідачку було призначено на посаду судді, і введення спеціалістами відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності помилкових даних до програми обрахунку заробітної плати.

Судом першої інстанції надано вірну правову оцінку вказаним обставинам справи і вірно встановлено, що застосування у спірному періоді до базового розміру посадового окладу відповідачки регіонального коефіцієнту не відбулось внаслідок рахункової помилки або ж недобросовісних дій відповідачки.

Зазначеним не доводиться відповідачем наявність умов, за яких безпідставно набуті, за висновком Управління, кошти підлягають стягненню з відповідачки в судовому порядку.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що відповідно до статті 316 КАС України рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв