Справа № 420/6587/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6587/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Данн. до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду через систему Електронний суд з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Данн. (далі позивач ТОВ Данн.) до Одеської митниці (далі відповідач, Митниця), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA500080/2024/000009/2 від 14.02.2024;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA500080/2024/000065.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що з метою митного оформлення товару, отриманого від продавця компанії « Alltag und Geratetechnik GmbH» (Швейцарія) згідно умов зовнішньоекономічного договору поставки товару № AUG-00D/1 від 23.11.2023 року, ТОВ «Данн.» були подані до митного органу декларацію ІМ 40 ДЕ 24UA31U7 та документи щодо підтвердження митної вартості товарів і обраного методу її визначення (за ціною контракту). Крім того, на запити митного органу стосовно митного оформлення вказаної митної декларації Позивачем листом № 36315/1 від 14.02.2024 були надані додаткові документи прайс б/н від 31.01.2024 року, експертне дослідження № 102/24 від 09.02.2024 року, експортна декларація № 23021505 від 22.12.2023 і комерційна пропозиція продавця. Проте, за результатами надання основних та додаткових документів, Відповідачем 14.02.2024 р. було винесено картку відмови №UA500080/2024/000065 в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500080/2024/000009/2, оскільки за результатами візуальної перевірки, передбаченої ст. 337 МКУ, було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, перелічені у графі 33 цього рішення, а вартість товару слід визначати відповідно до пп. а п. 2 ч. 1 статті 57 Митного кодексу України. Позивач вважає прийняте рішення про коригування митної вартості та картку відмови протиправними, такими, що порушують його права і законні інтереси, у зв`язку з чим вони мають бути скасовані, оскільки Позивачем надано всі передбачені ст. 53 Митного кодексу документи, які підтверджують митну вартість товару за першим методом - щодо ціни договору. Подані документи містять всі відомості щодо заявленої митної вартості та її складових, не мають розбіжностей чи ознак підробки в розумінні положень Митного кодексу України. Звідси, у Відповідача були відсутні будь-які підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості, винесення картки відмови та рішення про коригування.

19.03.2024 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позову, вказуючи, що декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару» Фотоелектричні елементи, вмонтовані в панель. Сонячні панелі 585 Вт -620шт. Торговельна марка : Longi Країна виробництва : CN Виробник : LONGI SOLAR TECHNOLOGY CO, LTD.» до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) № 24UA31U7 від 13.02.2024. Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 24UA31U7 від 13.02.2024 позивачем надані документи, зазначені в графі 44 МД. На виконання вимог статті 54 МК України під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості вказаного товару, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500080/2024/000009/2 від 14.02.2024 р. Оскільки декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, що вимагались митним органом та не спростовані наявні розбіжності у документах, то у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ у відношенні товарів застосовано резервний метод (метод 2 ґ), що стало підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. У рішенні про коригування митної вартості № UA500080/2024/000009/2 від 14.02.2024 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю. Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500080/2024/000009/2 від 14.02.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500080/2024/000065 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

26.03.2024 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в яких зазначає, зокрема, що Відповідач при винесенні спірних рішення і картки відмови використовує формальний підхід, посилається лише нібито на відсутність окремих відомостей у поданих документах та жодним чином не спростовує некоректність числового значення і заявленої митної вартості за першим методом її визначення (за ціною договору). В свою чергу, Позивачем подані всі передбачені ст. 53 Митного кодексу документи, які містили необхідні і достатні відомості для визначення митної вартості та не мали розбіжностей чи ознак підробки, що підтверджується поданими до суду матеріалами. Щодо твердження Відповідача про відсутність в комерційному інвойсі і специфікації до контракту інформації щодо торгівельної марки, виробника, якісних характеристик, то відомості щодо торгівельної марки, виробника, якісних характеристик товару вказані МД 24UA31U7, а характеристики сонячних панелей зазначені у комерційній пропозиції. Відносно твердження про відсутність у пакувальному листі посилання на інвойс чи специфікацію, то позивач вказує, що законодавство не визначає вимог до оформлення пакувальних листів. Як зазначено в позові, пакувальний лист містить посилання на укладений між сторонами договір №AUG-00D/1. Отже, даний аргумент митного органу не є підставою для оформлення картки відмови і прийняття рішення про коригування митної вартості. Твердження про відсутність у прайсі продавця від 31.01.2024 р. б/н інформації щодо опису, асортименту, торговельної марки, виробника товару і невідповідність умов поставки товарів по Інкотермс у ньому умовам поставки в наданій копії митної декларації країни відправлення від 29 грудня 2023 року № 23021505 за позицією позивача спростовується тим, що прайс-лист - знеособлений документ довільної форми, що є довідником базових цін, який адресований невизначеному колу осіб (потенційних покупців), а тому цей аргумент Відповідача також не можна приймати до уваги. Крім того, комерційна пропозиція продавця, це також документ довільної форми інформаційного характеру, що складається постачальником на власний розсуд та містить загальні відомості про товар, а тому позивач вважає, що вказане не може слугувати підставою для коригування вартості товару. При цьому, позивач вказує, що відомості з інформаційних систем митних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару та бути підставою для здійснення коригування.

02.04.2024 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, які за своїм змістом є аналогічними відзиву на позов.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04 березня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою від 21.03.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Одеської митниці про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане справа розглядається судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

13.02.2024 року декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 24UA31U7, відповідно до якої згідно умов зовнішньоекономічного договору поставки товару № AUG-00D/1 від 23.11.2023 року, укладеного між продавцем - компанією Alltag und Geratetechnik GmbH (Швейцарія) та покупцем - ТОВ «Данн.» на митну територію України за умовами поставки DUP ( Львів) надійшов товар, а саме «Фотоелектричні елементи, вмонтовані в панель. Сонячні панелі 585 Вт - 620 шт. Торговельна марка : Longi. Країна виробництва : CN. Виробник : LONGI SOLAR TECHNOLOGY CO..

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з даною митною декларацією позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, зокрема,

- договір поставки товарів №AUG-00D/1 від 23.11.2023 р.;

- додаткова угода № 1 від 31.01.2024 р. до договору поставки товарів №AUG-00D/1 від 23.11.2023р.;

- специфікація № 26357 від 22.09.2021 р. до договору поставки товарів №AUG-00D/1 від 23.11.2023 р.;

- пакувальний лист (Packing list) № 210615К15А-1 від 10.02.2024 p.;

- рахунок - фактура (Invoice)(Commercial Invoice) № 10.02.2024 p. від 01.02.2024 р.;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) - 36315 від 09.02.24 р.;

- декларація про походження товару (Declaration of origin) - інвойс № 10.02.2024 від 01.02.2024 р.

- договір про надання послуг митного брокера № TE 08122023/1 від 08.12.2023 р.

В подальшому, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації, прайс-листи продавця; 4) копію митної декларації країни відправлення; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

14.02.2024 року Позивачем листом № 36315/1 були надані прайс б/н від 31.01.2024 року, експертне дослідження № 102/24 від 09.02.2024 року, експортна декларація № 23021505 від 22.12.2023 і комерційна пропозиція продавця.

За результатами розгляду наданих позивачем документів та вважаючи, що декларантом подані витребувані митницею додаткові документи, не дають можливості ідентифікувати товар та не підтверджують митну вартість товарів, стверджуючи, що прайс продавця від 31.01.2024 б/н не містить інформацію щодо опису, асортименту, торговельної марки та виробника товару; умови поставки в якому EXW - не відповідають умовам поставки - CPT в наданій копії митної декларації країни відправлення від 29.12.2023 № 23021505; комерційна пропозиція б/н без дати і без пропозиції ціни товару; експертне дослідження від 09.02.2024 №102/24, в якому експерт посилається на цінові пропозиції продавців, у яких не зазначені (або зазначені інші) торгові марки і виробники; за результатами проведення митного огляду на відвантажувальних специфікаціях виявлено артикули (тип модуля) LR5-72HTH-585M та зазначено іншого виробника LONGi Green Energy Technology Co., Ltd (фото №5 та 9), Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500080/2024/000009/2 від 14.02.2024 р., за яким митну вартість товарів скориговано за другорядним ( резервним) методом та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2024/000065 ( а.с. 32-33)

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № 24UA80U0 від 14.02.2024 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 192 596,80 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу. ( а.с. 34)

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, у редакції на час виникнення спірних правовідносин ( надалі - МК України) визначає, зокрема

- митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. ( стаття 49 МК України);

- декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. ( частина друга статті 52 МК України)

- у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. ( стаття 53 МК України)

- перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведено у частині другій статті 53 МК України.

- у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (згідно з переліком). ( частина третя статті 53 МК України);

- забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. ( частина п`ята - шоста статті 53 МК України);

- митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості ( пункти 1 та 2 частини п`ятої статті 54 МК України);

- митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.( частина шоста статті 54 МК України);

- рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. ( частина друга статті 55 МК України);

- у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів. ( частина сьома статті 55 МК України);

- протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. ( частина восьма статті 55 МК України);

- визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. ( частини перша-четверта статті 57 МК України)

- у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. ( частини 5-6 статті 57 МК України).

- метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.(частина друга статті 58 МК України)

- митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. ( частини четверта - п`ята статті 58 МК України).

VI. Оцінка суду.

З аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

При цьому, наведені приписи МК України надають митному органу право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Щодо вищевказаного, то Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу суду, а саме, постанови від 19 лютого 2019 року у справі №804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 6 травня 2020 року у справі №140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі №1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі №804/14964/15).

Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Одним із спірних питань у даній справі є правомірність рішення про коригування митної вартості товарів UA500080/2024/000009/2 від 14.02.2024 р., яке прийнято у зв`язку з не поданням декларантом усіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, та не спростуванням у поданих документах розбіжностей.

Вказаний висновок митного органу ґрунтується на обставинах, викладених у пункті 33 оскаржуваного рішення, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною контракту.

Так, за позицією митного органу згідно п.2.3, п.3.1 та 3.3 зовнішньоекономічного контракту опис, асортимент та якість товарів визначаються сторонами у відповідних специфікаціях. Водночас, в комерційному інвойсі і специфікації до контракту відсутня інформація щодо торгівельної марки, виробника, якісних характеристик, моделей та артикулів, що може вплинути на вартість товару та не дає можливості ідентифікувати товар з заявленою поставкою.

Надаючи правову оцінку даному доводу митного органу, суд вказує про таке.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивачем разом із митною декларацією до митного оформлення були надані, у т.ч., договір поставки товару № AUG-00D/1 від 23.11.2023 р., укладений між ТОВ «Данн.», як покупцем, та продавцем - компанією Alltag und Geratetechnik GmbH (Швейцарія), за умовами якого Продавець зобов`язується передати у зумовлені строки Покупцеві Товар та документи, що відносяться до нього, а Покупець зобов`язується прийняти такий товар і сплатити Продавцю за нього обумовлену грошову суму. ( пункт 2.1. договору) Опис товару, його загальна кількість, строки, ціна та умови поставки визначаються Сторонами у відповідних Специфікаціях. ( пункт 2.3. договору). Погоджені обсяги та асортимент Товару вказуються у Специфікації. ( пункт 3.1. договору). Якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам) та встановлюється на підставі Специфікації. ( пункт 3.3. договору).

Згідно специфікації № 36315 від 01.02.2024 р. до договору поставки № AUG - OOD/1 від 23.11.2023 року сторони погодили поставку наступного товару на наступних умовах: назва товару - Сонячні панелі у кількості 620 по ціні 77,37 дол США, всього 47 969,40 дол. США. (пункт 1 специфікації). Ціни розраховані на умовах DPU Lviv (відповідно до Incoterms 2020). Ціна товару обумовлена в цій Специфікації є, остаточна та зміні після підписання Специфікації не підлягає. (пункт 2 специфікації). Умови поставки: DPU Lviv (відповідно до Incoterms 2020). Товар вважається поставленим в момент завершення митного оформлення. Продавець несе всі ризики втрати або пошкодження товару до моменту коли товар буде вивантажений із прибувшого транспортного засобу в погодженому місці призначення та переданий у розпорядження Покупця. Продавцем товару є компанія Alltag und Gerдtetechnik GmbH. (пункт 3 специфікації). Вантажовідправник: Alltag und Gerдtetechnik GmbH. (пункт 5 специфікації). Вантажоодержувач: TOB «ДАНН.». (пункт 6специфікації). Разом з товаром Продавець передає для Покупця наступні документи: повний комплект перевізних документів (коносаментів, CMR та інш. відповідно до умов поставки); інвойс на відповідну партію товару; пакувальний лист. (пункт 7 специфікації).

Тобто, у специфікації сторони погодили суттєві умови поставки, у т.ч. щодо назви товару без зазначення його асортименту, а супроводжувальними документами є .

У митній декларації № 24UA31U7 від 13.02.2024 року міститься інформація щодо товару «Сонячні панелі 585 Вт -620 шт. Торговельна марка: Longi. Країна виробництва: CN. Виробник: LONGI SOLAR TECHNOLOGY CO.», тобто торгівельна марка, виробник, характеристики потужності товару, що ).

Крім того, на вимогу митного органу 14.02.2024 року Позивачем листом № 36315/1 були надані, у т.ч. комерційну пропозицію продавця, яка містить характеристики сонячних панелей Longi (потужністю 565-585 кВТ).

При цьому, відповідач не пояснив яким чином, вказаний недолік впливає на підтвердження заявленої декларантом позивача митної вартості товару, а відтак не обґрунтував і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.

Щодо доводу митного органу стосовно відсутності у пакувальному листі посилання на інвойс чи специфікацію, що за його позицією викликає сумніви щодо його відповідності поданим комерційним документам.

Відповідно до пункту 7 специфікації № 36315 від 01.02.2024 р. до договору поставки № AUG - OOD/1 від 23.11.2023 року товаросупровідні документи, які продавець повинен надати покупцю на кожну партію товару, включають серед іншого, пакувальний лист.

Суд зазначає, що на законодавчому рівні відсутнє визначення пакувального листа та його складових (реквізитів).

Пакувальний лист (англ. Packing List) - супровідний документ до вантажу, де дається перелік усіх видів, артикулів і сортів товарів, що перебувають у кожному товарному місці.

Затвердженої форми пакувального листа та вимог щодо його заповнення законодавством України та міжнародним законодавством не передбачено.

Разом з тим, за положеннями частини 2 статті 53 МК України пакувальний лист не входить до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Оскільки пакувальний лист не є документом, що підтверджує митну вартість товарів та можуть бути прийнятими до уваги виключно як додаткова інформація, суд відхиляє вказаний довід відповідача щодо неможливості перевірки відомостей, що підтверджують вартість товару.

Щодо такого доводу відповідача, як не надання позивачем документів про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України, покликаючись на ч.10 ст.58 МКУ, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 3 специфікації № 36315 від 01.02.2024 р. до договору поставки № AUG - OOD/1 від 23.11.2023 року поставка товару здійснюється на умовах DPU Lviv (відповідно до Incoterms 2020).

Згідно Міжнародним правилам «Інкотермс 2020» за умови DPU (Delivered at Place Unloaded), продавець зобов`язується доставити товар до вказаного місця розвантаження, яке може бути не лише терміналом, а й іншим певним місцем, таким як склад, завод чи адреса покупця. Продавець також відповідає за розвантаження товару коштами, наданими покупцем, на зазначеному місці. З моменту завершення розвантаження ризики втрати чи пошкодження товару переходять із продавця на покупця.

В умовах DPU продавець не зобов`язаний надавати страхування товару, але якщо страхування зазначено у контракті, продавець повинен забезпечити страхування до завершення розвантаження на місці розвантаження.

Оскільки умовами укладеного договору поставки № AUG - OOD/1 від 23.11.2023 року не передбачені обов`язки продавця щодо страхування товару до завершення розвантаження на місці розвантаження, то за приписами ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України ці складові не підлягають додаванню декларантом з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення ним митної вартості.

Таким чином, наведені відповідачем твердження є необґрунтованими та спростовують сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей.

При цьому, суд зауважує, що повноваження митного органу щодо витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість. Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

У даній справі, відповідач вважав, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта були витребувані додаткові документи, а саме, 1) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації, прайс-листи продавця; 4) копію митної декларації країни відправлення; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Як зазначалось вище, позивачем на вимогу митного органу додатково надано прайс продавця б/н від 31.01.2024 б/н, комерційну пропозицію, експертне дослідження від 09.02.2024 №102/24, експортну декларацію країни відправлення від 22.12.2023 № 23021505, проте відповідач зауважив, що прайс продавця б/н від 31.01.2024 б/н, в якому відсутня інформація щодо опису, асортименту, торговельної марки та виробника товару, і умови поставки в якому EXW - не відповідають умовам поставки - CPT в наданій копії митної декларації країни відправлення від 29.12.2023 № 23021505; комерційну пропозицію б/н без дати і без пропозиції ціни товару; експертне дослідження від 09.02.2024 №102/24, в якому експерт посилається на цінові пропозиції продавців у яких не зазначені (або зазначені інші) торгові марки і виробники, а тому вказані обставини не дають можливості ідентифікувати додатково надані декларантом документи як такі, що відповідають заявленій до митного оформлення партії товару.

Щодо вище згаданих зауважень митного органу до змісту прайс-листа продавця б/н від 31.01.2024 б/н, комерційної пропозиції, то суд вказує наступне.

До переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару конкретному покупцю, а й на загальний доступ можливих покупців на власний розсуд.

Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо опису, асортименту, торговельної марки та виробника товару, а у комерційній пропозиції - ціни товару не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Щодо зауважень до експертного дослідження від 09.02.2024 №102/24 в частині посилання експерта на цінові пропозиції продавців, у яких не зазначені (або зазначені інші) торгові марки і виробники, то суд враховує таке.

Відповідно до змісту вказаного експертного дослідження, то предметом його дослідження була вартість товару - сонячні панелі, умови поставки DPU LVIV, виробник LONGI SOLAR TECHNOLOGY CO., LTD., країна походження - Китай, ввезеного на митну територію України на підставі контракту № AUG - 00D/1 від 23.11.2023 року, інвойсу № 10/02/2024 від 01.02.2024 року, пакувального листа № 10/02/2024 від 01.02.2024 року, CMR № 36315 від 09.02.2024 року, тобто згідно переліку документів, наданих декларантом до митного органу. При цьому, вартість вказаного товару оцінювалась, окрім іншого на сонячних панелях виробника LONGI та потужності аналогічної заявленої Позивачем, тобто застосовувався порівняльний метод цінової характеристику виробу, наданого на дослідження, про що вказано в експертному дослідженняі.

Крім того, як вже зазначалось вище, наявність чи відсутність у комерційній пропозиції певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів, чим спростовується вказаний довід відповідача.

Щодо виявлення відповідачем за результатами проведення митного огляду на відвантажувальних специфікаціях артикули (тип модуля) LR5-72HTH-585M та зазначено іншого виробника LONGi Green Energy Technology Co., Ltd (фото №5 та 9), то відповідач під час розгляду справи не пояснив яким чином, вказаний недолік впливає на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару.

Підсумовуючи викладене, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.

Щодо правомірності застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, судом встановлено, що причиною його прийняття та застосування другорядного (резервного) методу стала неможливість застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (стаття 60 МКУ) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (стаття 63 МКУ) з причин відсутності інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.

Відповідно до п. 1 ст. 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT)- за резервним методом. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митої вартості - другорядний: резервний метод.

Законодавцем встановлений чіткий алгоритм, яким повинен керуватись митний орган при виборі методу визначення митної вартості товару, зокрема кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вбачається зі змісту графи 33 спірного рішення, то " … здійснено коригування до рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом 2.83дол.США/кг до 4.3201дол. США/кг (МД 24UA92U5 від 24.01.2024 партія товару 17050 кг торгівельна марка Longi виробник LONGi Green Energy Technology Co., Ltd - 4.3201 дол.США/кг, 23UA10U0 від 27.11.2023 партія товару 17050 кг торгівельна марка Longi виробник LONGi Solar Technology Co., Ltd - 4.3992 дол.США/кг ), - з урахуванням: опису товару, торговельної марки, виробника та розміру партії.

Тобто, крім номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості товарів, митним органом додатково нічого не вказано.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом. ( постанови Верховного Суду від 8 лютого 2019 року у справі справа №825/648/17, від 20 липня 2023 року у справі № 640/22572/20).

Таким чином, оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд повинен враховувати, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як встановлено судом, то спірне рішення про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не містить пояснень митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначено докладної інформації і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують резервному, відповідачем не надано обґрунтувань неможливості застосування таких методів.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та невмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Суд наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA500080/2024/000009/2 від 14.02.2024 є необґрунтованим, при цьому сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на припущеннях та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені беззаперечними доказами.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500080/2024/000065 від 14.02.2024 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 9, 10 статті 264 Митного кодексу України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.

Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500080/2024/000065 від 14.02.2024 р., вмотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості №UA500080/2024/000009/2 від 14.02.2024, неправомірність якого знайшла підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд вважає, що картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

VIII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Як встановлено судом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 4844,80 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1889 від 23.02.2024 р.

З огляду на викладене та враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4844,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Данн. (вул. Солом`янська, буд. 11, м. Київ, 03110, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21-А, м. Одеса, Одеська обл., 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500080/2024/000009/2 від 14.02.2024 року;

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA500080/2024/000065 від 14.02.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Данн. судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 844,80 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири грн. 80 коп) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна