Справа № 460/22138/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.В. Друзенко, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, ухваленого в адміністративній справі за позовом
доДержавної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)"
про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі №460/22138/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення починаючи з січня 2003 року. Визнано протиправним встановлення Державною установою "Городищенська виправна колонія (№ 96)" базових місяців при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Державну установу "Городищенська виправна колонія (№ 96)" нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні, а її виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум.

Судове рішення набрало законної сили 19.12.2023.

Виконавчий лист по адміністративній справі видано 12.02.2024.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.03.2024 відкрито виконавче провадження ВП №74309139.

11.04.2024 до суду від представника позивача надійшла заява в порядку ст. 383 КАС України, в якій заявник просить суд визнати протиправними бездіяльність та дії Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" щодо встановлення базових місяців при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі №460/22138/23 та зобов`язати Державну установу "Городищенська виправна колонія (№ 96)" виконати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі №460/22138/23 в частині зобов`язання нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні, а її виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідачем з власної ініціативи частково виконано рішення суду, а саме сплачено позивачу 70 грн 11 коп. З виконанням судового рішення позивач не погоджується, оскільки судом було визнано протиправним встановлення Державною установою "Городищенська виправна колонія (№ 96)" базових місяців при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення. Однак зауважує, що відповідачем під час виконання вказаного рішення суду було застосовано базові місяці, що не узгоджується з вимогами законодавства. Крім того, звертає увагу, що вказані нарахування фактично повторюють нарахування, які відповідачем надано до відзиву у цій справі.

Вирішуючи подану позивачем заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якого ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містить КАС України, зокрема, нормами статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У справі «Савіцький проти України» Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні від 26.07.2012 зазначив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), в. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі ««Immobiliare Saffi» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції (див. рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, ECHR 2002-III). Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Козачек проти України» (Kozachek v. Ukraine), заява №29508/04). Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (див. рішення у справах «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), заява №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), заява №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Судом встановлено, що 19.01.2024 у відповідь на адвокатський запит від 17.01.2024, відповідачем направлено довідку про суми нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2003 по 31.12.2007 та платіжні доручення на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі №460/22138/23. Згідно з такою довідкою, індексацію грошового забезпечення за спірний період виплачено у сумі 39,27 грн. Відповідно до платіжних інструкцій від 08.01.2024, позивачу на виконання рішення суду нараховано індексацію грошового забезпечення у сумі 70,11 грн з урахуванням податків та зборів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі №460/22138/23 було встановлено, що відповідно до довідки Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" від 15.09.2023 №10/3532, відповідач з січня 2003 року по грудень 2007 року взагалі не проводив нарахування індексації, за виключенням нарахування у жовтні 2007 року та листопаді 2007 року суми індексації 15,71 грн та 23,56 грн відповідно.

Відповідно до долучених відповідачем до відзиву відомостей про нараховану та виплачену позивачу індексацію за спірний період, визначено базові місяці лютий 2003 року, березень 2003 року, березень 2004 року, квітень 2004 року, липень 2004 року, листопад 2004 року, лютий 2005 року, травень 2005 року, березень 2006 року, квітень 2006 року, жовтень 2006 року, листопад 2006 року, грудень 2006 року, січень 2007 року, квітень 2007 року, жовтень 2007 року, при цьому сума нарахованої та виплаченої індексації 0 грн, а у жовтні 2007 року та у листопаді 2007 року сума індексації 15,71 грн та 23,56 грн.

При цьому, суд зазначив, що аналізуючи вимоги частини другої статті 4 та частини першої статті 17 Закону №1282-ХІІ можна дійти висновку, що індексації грошових доходів населення почалась з місяця введення в дію цього Закону, а саме з 1 січня 2003 року, і саме січень 2003 року мав бути базовим місяцем. В подальшому, встановлення базового місяця залежало від підвищення доходу позивача. Суд вказав, що невиконання відповідачем Закону №1282-ХІІ у період з січня 2003 року по січень 2007 року (ненарахування індексації та встановлення початкового базового місяця березень 2003 року), призвело до зменшення розміру та диспропорції нарахованого позивачу грошового забезпечення за період з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року, у чому суд вбачає ознаки протиправної бездіяльності та порушення прав позивача на належне грошове забезпечення під час військової служби. Однак, таке порушення виключає можливість для суду визначити правомірність чи протиправність подальшого встановлення базових місяців, оскільки вже з січня 2003 року відбувалося неправильне нарахування (ненарахування) індексації грошового забезпечення позивача, у зв`язку з чим був зменшений його дохід. А визначення базового місяця відповідно до вимог законодавства ставиться в залежність саме від розміру грошового доходу позивача. Тому, суд дійшов висновку, що належним і достатнім способом захисту в межах даних правовідносин буде зобов`язання Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні, а її виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум.

Таким чином, вбачається, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі №460/22138/23, відповідачем нараховано ОСОБА_1 за період з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 таку ж суму індексації грошового забезпечення, що й до ухвалення рішення суду у даній справі, а також було застосовано базові місяці, які не узгоджується з вимогами законодавства.

Наведене свідчить про невиконання рішення суду від 17.11.2023 у справі №460/22138/23 в повному обсязі.

Доказів виконання в повному обсязі рішення суду після відкриття виконавчого провадження, матеріали справи не містять.

Отже, долученими позивачем до матеріалів справи документами підтверджено той факт, що відповідач вказаного у рішенні суду обов`язку не дотримується, тому суд констатує факт неналежного виконання Державною установою "Городищенська виправна колонія (№ 96)" судового рішення від 17.11.2023 у справі №460/22138/23.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 23.09.2020 у справі №760/3142/17, від 29.04.2022 у справі №120/2914/19-а).

Таким чином, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі №460/22138/23, яке набрало законної сили, відповідачем в повному обсязі не виконано, нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення не проведено.

Згідно із частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

За приписами частин першої, четвертої сьомої статі 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій. Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Оскільки, рішення суду у цій справі щодо здійснення нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні, здійснення виплати з урахуванням раніше виплачених сум, протиправно боржником не виконується у повному обсязі, тому суд дійшов висновку про задоволення заяви у спосіб визнання протиправними дій боржника, вчинених на виконання рішення суду у цій справі.

Отже, враховуючи те, що на час розгляду заяви відповідними доказами підтверджено той факт, що Державною установою "Городищенська виправна колонія (№ 96)" не вжито дієвих і належних заходів на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі №460/22138/23, суд з урахуванням приписів статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку що відповідачем порушено положення ст.129-1 Конституції України та частини другої статті 14, частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не виконано у повному обсязі і належним чином судове рішення, яке набрало законної сили, що зумовлює необхідність постановлення окремої ухвали і направлення її для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Керуючись статтями 248, 249, 256, 294, 295, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі №460/22138/23 задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі №460/22138/23 щодо встановлення базових місяців при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 та нарахування індексації грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року без урахування висновків суду наведених у даному рішенні.

Зобов`язати Державну установу "Городищенська виправна колонія (№ 96)" вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

Установити Державній установі "Городищенська виправна колонія (№ 96)" тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 15 квітня 2024 року.

Суддя Н.В. Друзенко