Справа № 400/8803/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/8803/23

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,

повний текст судового рішення

складено 11.09.2023, м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенко О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- визнання протиправною бездіяльність щодо проведення позивачу нарахування та виплати середнього заробітку (середнього грошового забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку 22 червня 2023 року індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року;

- зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 28 березня 2017 року по 26 червня 2023 року включно, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, із застосуванням істотності частки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з врахуванням висновків щодо застосування норм права викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 у справі № 821/1083/17.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення при його звільненні за період з 28 липня 2017 року по 26 червня 2023 року;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати індексації грошового забезпечення при його звільненні за період з 28 липня 2017 року по 26 червня 2023 року, розміром 47381 (сорок сім тисяч триста вісімдесят одна) гривня 18 копійок.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції безпідставно застосовано положення ст. 117 КЗпП України під час розгляду даної справи, так як вони не поширюють свою дію на спірні правовідносини.

При цьому, на переконання апелянта, виплата позивачу індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду не є підставою для стягнення середнього заробітку за час затримання розрахунку при звільненні.

Крім того, у додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем пропущено встановлені строки звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з березня 2014 року по березень 2017 року проходив військову службу у військових комісаріатах Миколаївської області.

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 27 березня 2017 року № 48, позивача з 28 березня 2017 року виключено із списків особового складу військового комісаріату та знято з усіх видів забезпечення.

Вважаючи, що при виключенні зі списків особового складу відповідач не виплатив йому індексацію грошового забезпечення у повному розмірі, позивачем подано відповідний позов до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року, у справі № 400/4697/22, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2023 року, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено частково та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 19 березня 2014 року по 28 березня 2017 року, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вищевказаного рішення суду позивачу нараховано і виплачено 26 червня 2023 року індексацію грошового забезпечення, розміром 47 381,18 грн.

В свою чергу, бажаючи стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 28 липня 2017 року, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України (в редакції чинній на момент виключення позивача зі списків особового складу), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України (в редакції чинній на момент звернення до суду), у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно ч. 2 ст. 117 КЗпП України (в редакції чинній на момент звернення до суду), при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

При цьому, згідно абз. 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, так як позивачу станом на останній день проходження військової служби в підрозділі ІНФОРМАЦІЯ_1 не виплачено усіх сум індексації грошового забезпечення.

В даному випадку, позивач вважає, що він має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України.

При цьому, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року, у справі № 400/4967/22, позивачу 26 червня 2023 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 перераховано на банківський рахунок виплату індексації грошового забезпечення, розміром 47 381,18 грн (а.с. 16).

В свою чергу, судом першої інстанції, погоджуючись з доводами позивача про наявність у нього права на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із військової служби, стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 пропорційну отриманій виплаті індексації грошового забезпечення суму середнього заробітку, обраховану з 28 березня 2017 року по 26 червня 2023 року, розміром 47 381,18 грн.

Між тим, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, у межах доводів та вимог апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зазначати наступне.

Так, з аналізу вищевикладених нормативно-правових актів вбачається, що військовослужбовцю, станом на день виключення зі списку особового складу військової частини, за наслідком звільнення з військової служби, мають бути виплачені усі належні йому кошти, пов`язані з проходженням військової служби.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 27 березня 2017 року № 48, ОСОБА_1 виключено з 28 березня 2017 року із списків особового складу військового комісаріату у зв`язку із призначенням на посаду у НОМЕР_1 окремому мотопіхотному батальйоні НОМЕР_2 окремої мотопіхотної бригади.

Тобто, у межах спірних правовідносин позивач не був звільнений з військової служби та продовжив проходження військової служби в іншому структурному підрозділі Збройних Сил України, з подальшим отримання відповідного грошового забезпечення.

Між тим, колегія суддів зазначає, що у положеннях ст. 117 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за період, який розпочинається у день звільнення працівника (день для остаточного розрахунку відповідно до ст. 116 КЗпП України) і закінчується днем фактичного розрахунку зі звільненим працівником.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач у межах спірних правовідносин не отримав статусу звільненого працівника у розумінні положень ст. 117 КЗпП України, а як наслідок не отримав права на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що стягнення середнього заробітку у даній справі призведе до того, що період проходження позивачем військової служби з 29 березня 2017 року буде оплачено у подвійному розмірі за рахунок коштів Збройних Сил України, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про відсутність підстав для застосування до нього відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

З іншого боку, колегія суддів роз`яснює, що виплата компенсації за порушення роботодавцем встановлених строків виплати доходів працівнику врегульована ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

При цьому, колегія суддів не приймає доводів апелянта про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, встановлений ст. 233 КЗпП України.

В даному випадку, у межах спірних правовідносин позивачем отримано виплату індексації грошового забезпечення 26 червня 2023 року та подано даний адміністративний позов 19 липня 2023 року.

Між тим, колегія суддів зазначає, що згідно п. 1 глави XIX КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

При цьому, згідно п. 1 постанови КМУ від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Враховуючи викладене, колегія суддів також не приймає доводів апелянта про те, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України.

В свою чергу, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року скасувати, з ухваленням у справі нового рішення про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян