Справа № 400/15773/23
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 р. № 400/15773/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, майдан Свободи, 5, Дерпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022
провизнання протиправним та скасування рішення № 2842 від 03.03.2023, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач-1) та до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 03.03.2023 року № 2842 про відмову у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області: №7/1-206/23 від 21.02.2023 року, №7/1-207/23 від 21.02.2023 року, №7/1 -208/23 від 21.02.2023 року про розмір суддівської винагороди станом на відповідно на 1 січня 2021 року, 1 січня 2022 року та 1 січня 2023 року з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 2270 гривні, 2481 гривні, 2684 гривні на зазначену дату;

- зобов`язання відповідача-2 провести перерахунок та виплату судді у відставці Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, зазначеного у довідках Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївський області від 21.02.2023 року №7/1-206/23, №7/1-207/23, №7/1-208/23, обчисливши його з 01.01.2021 року із розміру 2270,00грн. мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01.01.2022р. із розміру 2482,00грн. мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01.01.2023р. із розміру 2684,00грн. мінімального прожиткового мінімуму для працездатних, з урахуванням раніше виплачених сум довічного грошового утримання.

В обґрунтовування позовних вимог позивач вказала, що є суддею у відставці та має право на перерахунок довічного грошового утримання з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021р., 01.01.2022 р., 01.01.2023р. Відповідач-2 протиправно відмовив у перерахунку.

Відповідачем-1 подано до суду відзив на позов, в якому Головне управління ПІФУ в Миколаївській області зазначило про те, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, на 2021, 2022, 2023 роки не змінився в порівнянні з розміром прожиткового мінімуму 2020 року, відповідно і не змінився розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді. Відтак, відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідок про суддівську винагороду від 21.02.2023 № 7/1-206/23, № 7/1-207/23, №7/1-208/23, видані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Миколаївській області.

Відповідач-2 Головне управління ПФУ в Харківській області, у відзиві на позовну заяву вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими, а оскаржуване позивачем рішення відповідає вимогам чинного законодавства. В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог відповідач-2 просив відмовити повністю, а в іншій частині вимог - залишити позов без розгляду.

Відповідно до ст. 262 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Позивач є суддею у відставці Миколаївського районного суду Миколаївської області, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Миколаївській області видано довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.02.2023р. № 7/1-206/23 станом на 01.01.2021р., від 21.02.2023 р. № 7/1-207/23 станом на 01.01.2022р., від 21.02.2023р. №7/1-208/23 станом на 01.01.2023р. Розмір винагороди в довідці розраховано, виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2021р. 2270,00грн.; на 01.01.2022р. 2481,00грн.; на 01.01.2023р. 2684,00грн.

24.02.2023р. позивач звернулася до відповідача-1 із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаних вище довідок.

За принципом екстериторіальності заява розглянута відповідачем-2.

Рішенням від 03.03.2023р. № 2842 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відмовлено з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 р. № 2-р/2020, після прийняття якого будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбувалось.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

За частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (частина друга статті 4 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно п. 1 ч. 3, ч.ч. 4, 5 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст. 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В свою чергу, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966-XIV (далі Закон № 966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2189 гривень; для працездатних осіб - 2270 гривень; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2393 гривні; для працездатних осіб - 2481 гривня; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень; для працездатних осіб - 2684 гривні; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Сторонами у справі не заперечується, що суддівська винагорода, яка врахована для розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці позивача у справі у 2021, 2022, 2023 роках, розрахована на підставі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.

Натомість у довідках Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 21.02.2023р. № 7/1-206/23 станом на 01.01.2021р., від 21.02.2023р. № 7/1-207/23 станом на 01.01.2022р., від 21.02.2023р. №7/1-208/23 станом на 01.01.2023р. розмір винагороди розраховано, виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2021 р. 2270,00 грн.; 01.01.2022р. 2481,00 грн.; 01.01.2023р. 2684,00 грн.

У відповідності до наданих довідок, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці, складає:

за 2021 рік: 112365,00грн., в тому числі, посадовий оклад судді - 74910,00 грн., доплата за вислугу років (50%) - 37455,00 грн.;

за 2022 рік: 122809,50 грн., в тому числі, посадовий оклад судді -81873,00 грн., доплата за вислугу років (50%) - 10936,50 грн.;

за 2023 рік: 132858,00 грн., в тому числі, посадовий оклад судді - 88572,00 грн., доплата за вислугу років (50%) 44286,00грн.

Саме на підставі вказаних довідок позивач просив здійснити їй перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, про що нею подано відповідну заяву до ГУ ПФУ в Миколаївській області.

З наведеного вбачається, що позивач надав органу Пенсійного фонду довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в яких зазначається суддівська винагорода у більшому розмірі, ніж у тій довідці, на підставі якої йому проведено нарахування щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з цим, відповідачем-2 відмовлено позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наведених довідок про суддівську винагороду, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 р. № 2-р/2020, після прийняття якого будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбувалось.

Зазначене рішення стосувалось розміру щомісячного довічного грошового утримання незалежно від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання, а не розміру утримання, розрахованого за новими розмірами прожиткового мінімуму.

Натомість у відзиві відповідач -1 виходив з того, що позивач не має права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок про суддівську винагороду, оскільки в них визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 грн.

Суд підкреслює, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися.

Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.

Доходячи вказаних висновків відповідачами не враховано, що Закон про Державний бюджет України не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми.

Конституція України не надає Закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Також помилково не враховано сталу та послідовну практику Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права (постанови від 10.11.2021 року у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 року у справі № 360/503/21, від 02.06.2023 року у справі № 400/4904/21, від 24.07.2023 року у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 року у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 року у справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 року у справі № 240/3795/22, від 13.09.2023 року у справі № 240/44080/21, від 21.09.2023 року у справі № 380/25627/21).

Зокрема, Верховний Суд сформулював такі правові висновки:

- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зміна Законом України Про Державний бюджет України складової для визначення базового розміру посадового окладу судді, є порушенням гарантії незалежності суддів.

Підсумовуючи викладене, доводи відповідача-1 про необхідність застосування положень Законів України про Державний бюджет на 2021, 2022, 2023 роки, які визначають прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 грн., та відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок про суддівську винагороду, в яких визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, ґрунтуються на помилковому застосуванні наведених законодавчих норм та суперечать усталеній практиці Верховного Суду.

Аналогічна позиція висловлена П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 18.10.2023 р. по справі № 400/1248/23.

Інших підстав для відмови в оскаржуваному рішенні не наведено.

Таким чином, рішення Головного управління ПФУ в Харківській області про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

В позові позивач ставить питання про зобов`язання вчинити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Головному управлінню ПФУ в Харківській області.

При цьому, суд зауважує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області, тому для належного захисту прав позивача, відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зобов`язаний провести саме відповідач-1 Головне управління ПФУ в Миколаївській області.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено законність оскаржуваного рішення, що має наслідком задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Дерпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.03.2023 р. № 2842 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) починаючи з 01 січня 2021 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївський області №7/1-206/23 від 21.02.2023 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) починаючи з 01 січня 2022 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївський області №7/1-207/23 від 21.02.2023 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) починаючи з 01 січня 2023 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївський області №7/1-208/23 від 21.02.2023 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошовою утримання суддям у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Дерпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1073,60грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Мельник