Справа № 640/7408/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7408/20 Суддя (судді) першої інстанції: Перепелиця А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Рада національної безпеки і оборони України, Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Рада національної безпеки і оборони України, Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства закордонних справ України, що полягає у невнесенні до Кабінету Міністрів України пропозиції про скасування санкцій щодо ОСОБА_1 , шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 21.06.2018 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» відповідно до Порядку підготовки пропозицій Кабінету Міністрів України щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №888;

- зобов`язати Міністерство закордонних справ України внести до Кабінету Міністрів України пропозиції про скасування санкцій щодо ОСОБА_1 , шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» відповідно до Порядку підготовки пропозицій Кабінету Міністрів України щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №888;

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, що полягає у невнесенні до Ради національної безпеки і оборони України пропозиції про скасування щодо ОСОБА_1 , санкцій шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України внести до Ради національної безпеки і оборони України пропозиції про скасування щодо ОСОБА_1 , санкцій шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 21.06.2018 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що підстав передбачених статтею 3 Закону України «Про санкції» для застосування санкцій до нього не існує, оскільки ніяких дій, які б створювали реальні чи потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяли б терористичній діяльності та/або порушували права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводили до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод, позивач не здійснював.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року, позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства закордонних справ України, що полягає у невнесенні до Кабінету Міністрів України пропозиції про скасування санкцій щодо ОСОБА_1 , шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» відповідно до Порядку підготовки пропозицій Кабінету Міністрів України щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №888;

Зобов`язано Міністерство закордонних справ України внести до Кабінету Міністрів України пропозиції про скасування санкцій щодо ОСОБА_1 , шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» відповідно до Порядку підготовки пропозицій Кабінету Міністрів України щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №888.

Визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, що полягає у невнесенні до Ради національної безпеки і оборони України пропозиції про скасування щодо ОСОБА_1 , санкцій шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України внести до Ради національної безпеки і оборони України пропозиції про скасування щодо ОСОБА_1 , санкцій шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Однак, постановою Верховного Суду від 30.03.2023 касаційні скарги Кабінету Міністрів України та Міністерства закордонних справ України - задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі №640/7408/20 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Київського окружного адміністративного суду.

Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції виходив з того, що за відсутності відповідного рішення Верховного Суду, яке набрало законної сили, про визнання протиправним та скасування Указу Президента України про введення в дію рішення РНБО України в частині застосування санкцій до ОСОБА_1 , законність застосування таких санкцій не може бути предметом розгляду місцевого адміністративного суду.

На думку Верховного Суду, предметом дослідження в ході розгляду цієї справи, зокрема, мали б бути питання наявності в межах визначених повноважень обов`язків Міністерства закордонних справ України або Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України в частині подання пропозицій до Кабінету Міністрів України щодо зміни/скасування санкцій стосовно ОСОБА_1 , вжиття/невжиття в межах наданих повноважень дій щодо подання пропозицій про зміну/скасування санкцій стосовно ОСОБА_1 .

Відтак, замість визначення питання наявності у МЗС/МТОТ обов`язків та підстав для внесення пропозицій щодо зміни/скасування санкцій стосовно позивача, суди дослідили питання правомірності накладення санкцій, введених Указом Президента України відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про санкцій», який позивачем не оскаржувався.

Під час нового розгляду справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року заяву представника позивача про залишення позовних вимог в частині без розгляду - задоволено. Позовну заяву в частині позовних вимог звернутих до Міністерства закордонних справ України - залишено без розгляду. Виключено зі складу відповідачів Міністерство закордонних справ України.

У подальшому, до суду першої інстанції від представника Кабінету Міністрів України надійшло клопотання про закриття провадження з огляду на фактично відсутній предмет спору, що унеможливлює задоволення позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року клопотання представника Кабінету Міністрів України про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Рада національної безпеки і оборони України, Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Рада національної безпеки і оборони України, Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження №1507-р від 24 листопада 2021 року не поновлює порушені права ОСОБА_1 .

На думку скаржника, Радою національної безпеки і оборони України не було розглянуто вказане розпорядження №1507-р від 24 листопада 2021 року, що слугувало підставою для подання до суду заяви про зміну предмету позову шляхом визнання протиправними дій Кабінету Міністрів України щодо прийняття такого розпорядження та зобов`язання внести до нього зміни шляхом виключення з нього посилання на рішення суду у справі №640/7408/20.

З огляду на вказане, умовою винесення Кабінетом Міністрів України такого рішення слугувала постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у даній справі, яка була скасована постановою Верховного Суду від 30.03.2023.

У відзиві на апеляційну скаргу Кабінетом Міністрів України звернуто увагу на те, що з огляду на розпорядження №1507-р від 24 листопада 2021 року наявні підстави для закриття провадження у справі.

Крім того, відповідач зазначає, що з огляду на надання Урядом України відповідних пропозицій Раді національної безпеки і оборони України, та фактичну зміну і предмету і підстав позову позивачем, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України відзначено, що скасування судового рішення, на підставі якого було видано розпорядження № 1507, не позбавляє зазначений акт Уряду обов`язковості або не робить його автоматично нечинним. Єдиним шляхом припинення дії Розпорядження № 1507 (як і будь-якого іншого акта Уряду) є: або його фактична реалізація або прийняття відповідного рішення безпосередньо Урядом щодо його скасування.

Оскільки зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин, а одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, тому суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянином України, був депутатом Верховної Ради АР Крим VІ скликання.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 21.06.2018, введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до Закону України «Про санкції».

Відповідно до пункту 1590 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 до ОСОБА_1 безстроково застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до Закону України «Про санкції», а саме: блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; запобігання виведенню капіталів за межі України; інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом.

02 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з листом до Президента України Порошенка П.О. з вимогою виключити його з санкційного списку, уведеного в дію Указом Президента України від 14.05.2018 №126/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 травня 2018 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

У вищезазначеній заяві позивачем було зазначено, що санкції відносно нього застосовано незаконно, оскільки він ніякою терористичною діяльністю не займався. Також вказано, що Прокуратурою Автономної Республіки Крим під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000046 та №0000584, внесених до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 20.03.2016, в рамках яких позивач був неодноразово допитаний в якості свідка, встановлено, що позивач дійсно був обраний депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим VI скликання, будь-якої участі у засіданнях представницьких органів на тимчасово окупованій території півострова Крим не брав. З моменту захоплення Верховної Ради Автономної Республіки Крим участь у жодному із голосувань не брав.

Листом заступника секретаря РНБО України Литвиненка О. від 18.07.2018 №410/22-01 позивача повідомлено, що його звернення скеровано до Кабінету Міністрів України. Також, у вказаному листі висловлене прохання доручити заінтересованим органам виконавчої влади розглянути зазначене звернення та за результатами розгляду проінформувати заявника.

Не отримавши відповіді по суті питання, поставленого у своєму зверненні, позивач звернувся до Народного депутата України ОСОБА_3

Народним депутатом України ОСОБА_3 направлено депутатські звернення від 30.05.2019 №202 до Кабінету Міністрів України, Служби безпеки України та Ради національної безпеки та оборони України, в якому останній просив пояснити причини включення ОСОБА_1 до списку осіб, щодо яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції); підготувати пропозиції щодо скасування щодо ОСОБА_1 санкцій шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 21 червня 2018 року №176; подати такі пропозиції до Ради національної безпеки і оборони України; притягнути до відповідальності осіб, винних у порушені прав громадянина України ОСОБА_1 .

Листом від 31.05.2019 № 11/10-1740 Віце-прем`єр-міністром з питань європейської та євроатлантичної інтеграції України Климпуш-Цинцадзе І. повідомлено, що запит Народного депутата України ОСОБА_3 , оголошений на засіданні Верховної Ради України 31.05.2019 щодо скасування санкцій стосовно громадянина ОСОБА_1 та доручено опрацювати Міністерству закордонних справ України.

Листом від 14.06.2019 № 8/5/Д-312/30-3362 Служба безпеки України повідомила Народного депутата України ОСОБА_3 , що Службою безпеки України не вносилися пропозиції до Ради національної безпеки і оборони України про застосування санкцій до ОСОБА_1 . Водночас, викладену в запиті інформацію враховано відповідними підрозділами Служби безпеки України в оперативно-службовій діяльності. За наявності підстав, буде вжито заходів реагування згідно з чинним законодавством України.

Листом від 14.06.2019 № 905/14-08/2-19 Секретарем РНБО України повідомлено Народного депутата України ОСОБА_3 , що пропозиції щодо застосування санкцій до вказаної депутатському запиті фізичної особи виносилися на розгляд Ради національної безпеки і оборони України Кабінетом Міністрів України (розпорядження від 18.04.2018 №258-р). З огляду на викладене, депутатський запит направлено до Кабінету Міністрів України, як ініціатора застосування санкцій. Також повідомлено, що у випадку надходження пропозицій щодо скасування санкцій від уповноважених Законом України «Про санкції» органів, зокрема Кабінету Міністрів України, вони будуть винесені на розгляд РНБО України в установленому порядку.

У подальшому, народний депутат України ОСОБА_3 звернувся до Кабінету Міністрів України та Міністерства закордонних справ України з листом від 01.10.2019 №14 з проханням підготувати пропозиції щодо скасування санкцій відносно ОСОБА_1 .

Листом від 11.10.2019 № 610/12-091-961 Міністерство закордонних справ України повідомило, що про результати опрацювання депутатського запиту Міністерство закордонних справ України інформувало Кабінет Міністрів України листом від 11.10.2019 №610/13994-218дск. Також зазначено, що з огляду на отриману від причетних центральних органів виконавчої влади та компетентних органів інформації, Міністерство закордонних справ України не має обґрунтованих підстав для внесення пропозицій стосовно змін до діючих санкцій.

У свою чергу, народний депутат України ОСОБА_3 звернувся до Кабінету Міністрів України з листом від 19.11.2019 №15 з вимогою доручити Міністерству закордонних справ України негайно надати розгорнуту відповідь щодо підстав застосування до ОСОБА_1 санкцій, а також підготувати пропозиції щодо скасування санкцій шляхом виключення позицій 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України від 21 червня 2018 року №176.

Листом від 20.11.2019 № 610/13-212/4-1141 Міністерством закордонних справ України повідомлено, що на виконання резолюцій Віце-прем`єр-міністра з питань європейської та євроатлантичної інтеграції України від 14.06.2019 №19261/1/1-19 та від 14.06.2019 № 19237/1/1-19 щодо опрацювання депутатських запитів від 30.05.2019 № 202 та від 30.05.2019 № 203 Міністерство закордонних справ двічі зверталося до причетних центральних органів виконавчої влади та інших заінтересований відомств України з проханням у невідкладному порядку надати наявну, максимально повну інформацію щодо фактів по суті даного питання. Зважаючи на отриману від причетних центральних органів виконавчої влади та компетентних органів інформацію, Міністерство закордонних справ України не має відповідно до вимог чинного законодавства обґрунтованих підстав для внесення пропозицій стосовно змін до діючих санкцій.

Як наслідок, ОСОБА_1 звернувся до Кабінету Міністрів України з листом від 18.12.2019, в якому просив внести до Ради національної безпеки і оборони України пропозиції про скасування щодо ОСОБА_1 санкцій шляхом, виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України від 21 червня 2018 року №176.

Листом від 17.01.2020 № 610/19-212/4-38 Міністерство закордонних справ України повідомило позивача, що воно не уповноважено самостійно приймати рішення у сфері застосування, скасування чи внесення змін до санкцій. Вказано, що Міністерство вчергове звернулось до органів влади з проханням терміново надати наявну у них максимально повну інформацію, що може слугувати підставою для внесення змін, доповнень чи перегляду (зняття) санкцій, що наразі застосовуються. Такі запити було направлено до Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства України, Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, Міністерства у справах ветеранів тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, Служби безпеки України, Офісу Генерального прокурора України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної служби фінансового моніторингу України та Державної міграційної служби України.

З огляду на вказане, позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача -МЗС України щодо невнесення до КМУ пропозиції про скасування застосованих до нього санкцій та бездіяльність КМУ щодо невнесення відповідної пропозиції до РНБО України, звернувся до суду з цим позовом.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у ході судового розгляду справи, на даний момент відповідачем усунуто порушення, які були предметом розгляду в межах даної адміністративної справи, тому наявні підстави для закриття провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом частин першої-третьої статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

У свою чергу, статтею 238 КАС України передбачено випадки, коли суд закриває провадження у справі.

Так, за змістом пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що для закриття провадження з наведених у даній нормі підстав необхідним є настання сукупності наступних обставин: самостійне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень до чи після звернення позивача до суду з відповідним позовом, а також можливість повного відновлення законних прав та інтересів позивача внаслідок виправлення оскаржуваних порушень, без визнання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 06.12.2018 у справі №823/1051/15, від 03.04.2019 у справі № 826/510/17, від 19.03.2019 у справі №591/2813/17.

Як свідчать матеріали справи, предметом даного позову у первійсній редакції було:

- визнання протиправною бездіяльність Міністерства закордонних справ України, що полягає у невнесенні до Кабінету Міністрів України пропозиції про скасування санкцій щодо ОСОБА_1 , шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 21.06.2018 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» відповідно до Порядку підготовки пропозицій Кабінету Міністрів України щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №888;

- зобов`язання Міністерство закордонних справ України внести до Кабінету Міністрів України пропозиції про скасування санкцій щодо ОСОБА_1 , шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» відповідно до Порядку підготовки пропозицій Кабінету Міністрів України щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №888;

- визнання протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, що полягає у невнесенні до Ради національної безпеки і оборони України пропозиції про скасування щодо ОСОБА_1 , санкцій шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»;

- зобов`язання Кабінет Міністрів України внести до Ради національної безпеки і оборони України пропозиції про скасування щодо ОСОБА_1 , санкцій шляхом виключення позиції 1590 з Додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію відповідним Указом Президента України від 21.06.2018 №176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 21.06.2018 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Подаючи дану позовну заяву ОСОБА_1 наголошував на безпідставності застосованих до нього відповідно до Указу Президента України від 21 червня 2018 року № 176/208 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» відповідно до Порядку підготовки пропозицій Кабінету Міністрів України щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №888, безстрокових санкцій (позиція 1590 у Додатку у вигляді: блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; запобігання виведенню капіталів за межі України; інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом).

За таких обставин, предметом даного спору є правомірність дій (бездіяльності) відповідачів щодо ініціювання питання про зміну/скасування санкцій, накладених на ОСОБА_1 , зокрема, в світлі виконання вимог Порядку № 888.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 888 ініціатором внесення Кабінетові Міністрів України пропозицій щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій на підставах, визначених у пунктах 2-4 частини першої статті 3 Закону України «Про санкції» від 14 серпня 2014 року № 1644-VII, є МЗС. Такі пропозиції повинні відповідати вимогам, встановленим у пунктах 4 і 5 цього Порядку, з урахуванням наявного в МЗС обсягу інформації.

Відповідно до приписів пункту 11 Порядку № 888 ініціатор схвалених Кабінетом Міністрів України пропозицій щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій є відповідальним за супроводження відповідного рішення Кабінету Міністрів України в Апараті Ради національної безпеки і оборони України до їх розгляду Радою національної безпеки і оборони України.

Частиною третьою статті 5 Закону № 1644-VII визначено, що рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

У свою чергу, вказаними нормами врегульовано чіткий порядок застосування санкцій, який передбачає такі етапи: 1) подання ініціатором, яким є МЗС України, пропозиції щодо застосування таких санкцій до Кабінету Міністрів України; 2) внесення відповідної пропозиції Кабінету Міністрів України на розгляд РНБО України; 3) прийняття РНБО України відповідного рішення; 4) введення такого рішення РНБО України в дію Указом Президента України.

З огляду на вказане, Верховний Суд у даній справі прийшов до переконання, що предметом дослідження в ході розгляду цієї справи, зокрема, мали б бути питання наявності в межах визначених повноважень обов`язків Міністерства закордонних справ України або Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України в частині подання пропозицій до Кабінету Міністрів України щодо зміни/скасування санкцій стосовно ОСОБА_1 ; вжиття/невжиття в межах наданих повноважень дій щодо подання пропозицій про зміну/скасування санкцій стосовно ОСОБА_1 .

У подальшому, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року заяву представника позивача про залишення позовних вимог в частині без розгляду - задоволено. Позовну заяву в частині позовних вимог звернутих до Міністерства закордонних справ України - залишено без розгляду. Виключено зі складу відповідачів Міністерство закордонних справ України.

Як вбачається з матеріалів справи, Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження від 24.11.2021 №1507 «Про внесення пропозицій щодо внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким запропоновано Раді національної безпеки і оборони України виключити позицію 1590 (щодо ОСОБА_1 ) додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного у дію Указом Президента України від 21.06.2018 №176 та листом Кабінету Міністрів України від 25.11.2021 № 38504/0/2-21 згадане розпорядження Уряду надіслано на розгляд до Ради національної безпеки і оборони України.

Таким чином, на даний момент відповідачем - Кабінетом Міністрів України усунуто порушення, які були предметом розгляду в межах даної адміністративної справи.

Отже, враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі є правомірним.

Твердження апелянта на те, що на даний час прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження №1507-р від 24 листопада 2021 року не поновлює порушені права ОСОБА_1 , так як Радою національної безпеки і оборони України не було розглянуто вказане розпорядження №1507-р від 24 листопада 2021 року колегія суддів оцінює критично, враховуючи, що зазначене виходить за межі предмету даної справи та не охоплюється заявленими позовними вимогами.

Посилання скаржника на те, що ним було подано заяву про зміну предмету позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.01.2024, прийнятою без виходу до нарадчої кімнати, було відмовлено у задоволенні такої заяви.

При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно з частини першої статті 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних правовідносин.

Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Окрім того, законодавець надавши позивачу право подати заяву про зміну позовних вимог зазначив, що зміна може стосуватися лише предмета або підстави позову.

Враховуючи, що позивач одночасно змінив і предмет і підстави позову, тому відсутні підстави для задоволення такої заяви.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко