Справа № 127/4696/24
Суддя: Каленяк Р. А.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/4696/24
Провадження № 2-а/127/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 рокумісто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Каленяк Р.А. розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП, Департаменту патрульної поліції та поліцейського 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП рядового поліції Торчило Оксани Віталіївни про скасування постанови серії ЕНА № 1353139 від 01.02.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до УПП у Вінницькій області ДПП, ДПП та поліцейського 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП рядового поліції Торчило О.В. , про скасування постанови серії ЕНА № 1353139 від 01.02.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

01 лютого 2024 року інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП рядового поліції Торчило О.В. винесена постанова серії ЕНА № 1353139 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 (триста сорок гривень 00 коп.) грн. Зі змісту даної оскаржуваної постанови вбачається, що Позивач 01.022024 о 14:37 керуючи транспортним засобом на А/Д М-30 349км в населеному пункті с. Літинські хутори, позначеному дорожнім знаком 5.49 рухався зі швидкістю 90 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху на 40 км/год. Швидкість вимірювалася приладом Трукам ТС008365, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

До того ж, позивач стверджує, що в цей день (01.02.2024) він дійсно керував транспортним засобом на А/Д М-30 349км в населеному пункті с. Літинські хутори, позначеному д.з. 5.49, однак рухався зі швидкістю не більше 50км/год., тому не перевищив дозволену швидкість руху. Після зупинки його транспортного засобу поліцейським, ОСОБА_1 клопотав про надання доказів, які підтверджують факт перевищення швидкості в населеному пункті, а саме результатів вимірювання приладом Трукам ТС008365, однак поліцейським його вимоги проігноровано, що в свою чергу є безумовною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Також позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Справи незначної складності визначаються ч. 6 ст. 12 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою суду від 13.02.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

11.03.2024, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З відзиву на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що під час патрулювання 01.02.2024 року на А/Д М-30 «Стрий - Житомир - Дніпро - Ізварине» 349 км в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 ПДР України «с. Літинські хутори» екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008365) було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 90 (дев`яносто) км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 40 (сорок) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. 33 та 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 1353139 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01 лютого 2024 року, інспектором поліції 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Торчило О.В., винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1353139 від 01.02.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Як вбачається зі змісту постанови поліцейським встановлено, що 01.02.2024 о 14:34год. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT» р/н НОМЕР_1 на а/ НОМЕР_2 в н.п. с. Літинські хутори, позначеному д.з. 5.49, рухався зі швидкістю 90 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 40 км/год, швидкість вимірювалась приладом трукам ТС008365, чим порушив пункт 12.4 ПДР - Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інспектор поліції Торчило О.В. представилася позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).

Позивачу було роз`яснено суть його правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1, ч. 1, ст. 284 КУпАП інспектор поліції Торчило О.В. виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., відповідно до санкції статті ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Судом оглянуто відеозапис, наданий інспектором поліції, який суд вважає таким, що підтверджує порушення позивачем п. 12.4 ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач, аргументуючи свою позицію посилається на те, що інспектор поліції здійснював вимірювання швидкості його транспортного засобу у ручному режимі, що заборонено відповідно до ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію».

Однак, як проінформовано в листі Мінекономрозвитку ДП «Всеукраїнським державним науково-виробничим центром стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 № 22-38/49, що прилад TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, прилад також може бути встановлено на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Крім того, з оглянутого відеозапису вбачається факт порушення позивачем швидкісного режиму в межах населеного пункту, що також підтверджується фотороздруківкою наданою разом із відзивом на позовну заяву. При цьому, позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Також, позивач посилається на те, що не було враховано обставини передбачені положенням ст. 33 КУпАП, а також його невинуватість у вчиненні правопорушення, однак суд відмовляючи у задоволенні позову приймає до уваги, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Частиною 3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері вчення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне рушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 133, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Постанову серії ЕНА № 1353139 від 01.02.2024, винесену інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Торчило О.В., якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, 03048.

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області: адреса: 21010, місто Вінниця, вулиця Ботанічна, 24, .

Третя особа: інспектор 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП рядовий поліції Торчило Оксана Віталіївна, службова адреса: 21010, місто Вінниця, вулиця Ботанічна 24.

Суддя: