Справа № 120/15860/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 квітня 2024 р. Справа № 120/15860/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернувся його представник до Агрономічної сільської ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що його довіритель 26 червня 2023 року звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу/об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0277 з метою відведення земельної ділянки площею 0,18 га в оренду для ведення городництва строком на 40 років.

Проте рішенням Агрономічної сільської ради № 2676 від 23 серпня 2023 року у наданні вказаного дозволу відмовлено у зв`язку із тим, що бажана позивачем земельна ділянка не призначена для городництва, адже має цільове призначення «для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства», тобто має місце невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Позивач з вказаним рішенням не погоджується, вважає його протиправним і таким, що не узгоджується з підставами для відмови у наданні дозволу, визначеними частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Відтак з метою захисту прав та інтересів позивача його представник звернувся з цим позовом до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення Агрономічної сільської ради від № 2676 від 23 серпня 2023 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок ОСОБА_1 ", яким відмовлено у наданні відповідного дозволу, а також зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з метою відведення в оренду для ведення городництва ділянки площею 0,18 га в селі Агрономічне Вінницького району Вінницької області.

Ухвалою від 23 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, що містить позовна заява, шляхом надання документу про сплату судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

На виконання вимог ухвали суду представником позивача 30 жовтня 2023 року подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою від 06 листопада 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

27 листопада 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до плану зонування території (зонінг) села Агрономічне бажана позивачем земельна ділянка розташована в Зоні Ж-1.2 (перспективна садибна забудова (розрахунковий період). При цьому відповідно до Класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок (додаток 59 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051) земельні ділянки житлової забудови - земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше), земельні ділянки, які використовуються для розміщення гаражного будівництва, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для колективного житлового будівництва, для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання, для будівництва індивідуальних гаражів, для колективного гаражного будівництва, для іншої житлової забудови, для цілей підрозділів 02.01-02.07, 02.09-02-12 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду, для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового буднику з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), земельні ділянки загального користування, які використовуються як внутрішньоквартальні проїзди, пішохідні зони.

Відтак, на думку представника відповідача, відповідно до Плану зонування (зонінгу) села Агрономічне цільове призначення бажаної позивачем земельної ділянки є відмінним від цільового призначення "для ведення городництва", що свідчить про невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Окремо представник відповідача зауважив, що суд не може прийняти рішення щодо зобов`язання сільську раду надати позивачеві дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для відведення земельних ділянок в оренду на 40 років, оскільки вирішення питання про надання такого дозволу належить до дискреційних повноважень сільської ради, а суд не вправі перебирати на себе такі повноваження.

За наведених обставин відповідач вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

26 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Агрономічної сільської ради з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу/об`єднання земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0277 з метою відведення земельної ділянки площею 0,18 га в оренду строком на 40 років для ведення городництва на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Рішенням Агрономічної сільської ради № 2676 від 23 серпня 2023 року заявнику відмовлено у наданні такого дозволу. Як слідує із рішення сільської ради, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Разом із тим бажана позивачем земельна ділянка була сформована з цільовим призначенням "землі для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства", що є відмінним від цільового призначення "для ведення городництва".

Тобто, відмова аргументована тим, що бажана позивачем земельна ділянка не призначена для городництва, а тому має місце невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Надаючи правову оцінку рішенню, що оскаржується, суд зважає на таке.

Згідно із статтею 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 19 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (частина 1 статті 20 ЗК України).

Відповідно до частини 1 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з частиною 2 статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

За змістом частини 1 статті 36 ЗК України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара.

Отже, законом передбачено право громадян України на отримання у строкове платне користування (в оренду) земельних ділянок для ведення городництва із земель державної і комунальної власності сільськогосподарського призначення.

Порядок набуття відповідного права врегульовано статтею 124 ЗК України. Так, частинами першою-третьою цієї статі визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Зокрема, відповідно до абзацом16 частини 2 статті 134 ЗК України не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі: передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що передача земельних ділянок в оренду для городництва здійснюється без застосування процедури земельних торгів та в порядку, що передбачений статтею 123 ЗК України.

У свою чергу, частиною першою зазначеної статті установлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

В силу приписів частини 3 статті 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що 26 червня 2023 року позивач звернувся до Агрономічної сільської ради з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу/об`єднання земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0277 з метою відведення земельної ділянки площею 0,18 га в оренду строком на 40 років для ведення городництва на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

За результатами розгляду вказаного клопотання відповідачем прийнято рішення про відмову у наданні позивачу відповідного дозволу через невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. При цьому фактичною підставою для відмови слугувало те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0277 має цільове призначення "землі для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства", що є відмінним від цільового призначення «для городництва».

Надаючи оцінку такій підставі для відмови в наданні відповідного дозволу, суд зауважує, що питання особливостей зміни виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель було предметом дослідження Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду касаційної скарги у справі № 925/929/19 (постанова від 01 червня 2021 року).

Позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у наступному:

Згідно із частинами першою, другою статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Відповідно до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Згідно із частинами першою, другою статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до абзаців першого, другого частини п`ятої статті 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

З наведених норм права вбачається, що за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Однією з таких категорій є землі сільськогосподарського призначення. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам -членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Відповідно до статті 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Згідно зі статтею 34 ЗК України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Відповідно до частин першої, третьої статті 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Згідно із частинами першою, другою статті 36 ЗК України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. На земельних ділянках, наданих для городництва, закладання багаторічних плодових насаджень, а також спорудження капітальних будівель і споруд не допускається.

Відповідно до статті 37 ЗК України приватні несільськогосподарські підприємства, установи та організації можуть набувати у власність або оренду землі сільськогосподарського та іншого призначення для ведення підсобного господарства. Державні та комунальні несільськогосподарські підприємства, установи та організації можуть набувати в оренду землі сільськогосподарського та іншого призначення для ведення підсобного господарства.

Указаними нормами права визначені види використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема для фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства, для сінокосіння і випасання худоби, для ведення індивідуального або колективного садівництва, для городництва, для ведення підсобного господарства. Власники або користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення певного виду використання мають використовувати їх виключно в межах вимог, встановлених статтями 31, 33- 37 ЗК України для такого виду використання.

Отже, зазначені норми права розрізняють категорії земель за їх цільовим призначенням та види використання земельної ділянки в межах кожної категорії земель. Зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення. При цьому такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки, зокрема на землі фермерського господарства, без зміни її категорії цільового призначення (землі сільськогосподарського призначення) чинним законодавством не передбачено.

Ураховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2013 року у справі № 21-417а12, від 08 квітня 2015 року у справі № 6-32цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 712/10864/16-а та постановах Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 701/902/17-ц, від 03 червня 2019 року у справі № 708/933/17, від 24 лютого 2020 року у справі № 701/473/17, про те, що зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися в порядку, встановленому для зміни цільового призначення такої землі.

Разом із тим, користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їм власником.

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду сформовано правовий висновок, згідно з яким зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення. Водночас для зміни виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії землі такої процедури не передбачено (тобто, процедури розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки).

Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку про те, що зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися в порядку, встановленому для зміни цільового призначення такої землі.

За таких обставин варто дійти обгрунтованого висновку, що зміна цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0277 з "для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства" на цільове призначення "для городництва" в межах однієї категорії земель "землі сільськогосподарського призначення" здійснюється шляхом поділу/об`єднання такої земельної ділянки, а не за проектом відведення ділянки, на чому наголошує відповідач у рішенні, що оскаржується.

Тобто, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0277, за рахунок частини якої позивач має намір отримати ділянку для ведення городництва, є сформованою, належить до категорії земель "землі сільськогосподарського призначення", тому слушними є доводи представника позивача про те, що таку ділянку можливо отримати в користування на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу цієї ділянки.

За таких обставин слід дійти висновку, що рішення Агрономічної сільської ради від 23 серпня 2023 року № 2676 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачеві дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для відведення ділянки в оренду на 40 років, то варто врахувати наступне.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що з Плану зонування території села Агрономічне Вінницького району Вінницької області (зонінг) слідує, що земельна ділянка, щодо якої позивачем подано клопотання про її поділ, знаходиться в Зоні Ж-1.2 Садибна забудова (розрахунковий період), яка призначена для розташування одноквартирних житлових будинків до трьох поверхів із земельними ділянками та зблокованих одно-двоквартирних житлових будинків на суміжних ділянках.

В підтвердження таких доводів надано й відповідні докази.

Проте позивачу відмовлено в наданні відповідного дозволу з іншої підстави, про що зазначено в оскаржуваному рішенні, а та підстава, що вказана у відзиві (віднесення ділянки до земель садибної забудови), не знайшла відображення в такому рішенні сільської ради, що унеможливлює здійснення перевірки таких доводів відповідача на предмет їх правомірності.

Таким чином, встановивши протиправність рішення Агрономічної сільської ради від 23 серпня 2023 року № 2676, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є ухвалення рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання йому дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу/об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0277 з метою відведення земельної ділянки площею 0,18 га в оренду для ведення городництва на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 27 жовтня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на його користь слід стягнути 536,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивачів, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 378 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Агрономічної сільської ради від 23 серпня 2023 року № 2676 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Агрономічну сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0277 для відведення земельної ділянки площею 0,18 га в оренду на 40 років для ведення городництва.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Агрономічної сільської ради витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Агрономічна сільська рада (місцезнаходження: 23227, Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Агрономічне, вул. Мічуріна, буд. 12; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04525998)

Повний текст рішення суду складено 11.04.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович