Справа № 120/388/24
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 квітня 2024 р. Справа № 120/388/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни,

за участю

секретаря судового засідання Ридванської Наталії Борисівни

представника позивача Пенькас Вікторії Миколаївни

представника відповідача Кармаліти Ігоря Олександровича

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ФОП ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками Головного управління ДПС у Вінницькій області проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2022, за результатами якої складений акт перевірки від 09.10.2023 №16534/02-32-24-05.

На підставі акту перевірки від 09.10.2023 №16534/02-32-24-05, Головним управлінням ДПС у Вінницькій області винесено податкові повідомлення-рішення від 06.12.2023 №, яким збільшено суму грошового відшкодування на 188147,00 грн, №, яким нараховано штраф у розмірі 16169,75 грн за платежем податок на додану вартість, №, яким збільшено податкове зобов`язання на 159093,00 грн та штрафними санкціями у сумі 39773,25 грн, №, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 17084,06 грн та штрафними санкціями на суму 2815,02 грн, №, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 205008,68 грн та штрафними санкціями на суму 33780,23 грн, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 06.12.2023 в сумі 11182,71 грн та рішення № від 06.12.2023, яким накладено штраф у розмірі 164,64 грн.

Позивач не погоджується з висновками викладеними в акті перевірки, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про застосування штрафних санкцій оскільки вважає, що ним в повній мірі у відповідності до норм чинного законодавства задекларовано податкові зобов`язання. У свою чергу, висновки податкового органу ґрунтуються виключно на припущеннях, без жодного на те документального підтвердження.

Ухвалою суду від 15.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

05.02.2024 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що при проведенні перевірки звітності за формою 4ДР по заробітній платі встановлено, що у ІІІ та ІV кварталах 2022 року були оформлені трудові відносини з пекарями та формувальником тіста, що не відноситься до господарської діяльності платника податків ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_3 з 18.10.2022 прийнята на роботу пекарем, ОСОБА_4 з 18.10.2022 прийнята на роботу пекарем, ОСОБА_5 з 01.09.2022 прийнята на роботу пекарем, ОСОБА_6 з 19.09.2022 прийнята на роботу формувальником тіста. Згідно наданих договорів, відомостей про нарахування та виплату, а також інформації зі звітності 4 ДР заробітна плата виплачувалась в розмірі мінімальної. Відповідач вказує, що дані професії не пов`язані з отриманням ФОП ОСОБА_2 доходу в сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами та надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, тому загальна сума виплаченої зарплати вищевказаним працівникам з нарахуванням єдиного соціального внеску у розмірі 101414,23 грн включена до валових витрат неправомірно.

Крім того, представник відповідача зазначає, що у власності ФОП ОСОБА_2 є нерухоме майно, де вона здійснює господарську діяльність. На початок перевіряємого періоду площа приміщення складала 153,3 кв. м., після реконструкції площа збільшилась до 1096,8 кв. м. Згідно пояснення ФОП ОСОБА_2 у перевіряємому періоді вона здавала в оренду всього 324 кв.м від загальної площі приміщень, не вказуючи, що саме здавалось в оренду (оренда приміщення), хоча в документах на майно (інвентаризаційна справа 2006 року та технічний паспорт на громадський будинок станом на 02.11.2022 року) та у довідці платника №5 від 14.09.2023 вказується, які саме приміщення входять до складу громадського будинку господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами. У договорах вказано, що у вартість послуг оренди входить компенсація комунальних послуг, але розрахунок вартості 1 м. кв. площі зданої в оренду у договорах чи додатках до договорів відсутній, також відсутня кількість спожитої електроенергії (показників лічильників електроенергії використаної орендарями). Зі слів платника, лічильник електроенергії встановлено один на весь громадський будинок. Відповідач вважає, що на порушення п.177.2, п.п.177.4.1, п.п. 177.4.2, п.177.4.4, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_2 завищено витрати всього на 853770,00 грн., в т.ч. за 2018 рік на 39619,2 грн., за 2019 рік - на 38197,09 грн.. за 2020- на 122007,75 грн., за 2021 рік - на 266423,22 грн., за 2022 рік - на 286111,20 грн., які не можуть були безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Дане порушення виникло у зав`язку з тим, що платником до інших витрат (графа 9) податкових декларацій про майновий стан і доходи безпідставно, без проведення відповідної калькуляції, включено всю придбану активну електроенергію. Так як платником не надано відповіді на запити щодо калькуляції використаної електроенергії, то, відповідно, самостійно податковим органом розраховано суму, яка може бути віднесена до понесених витрат, які безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Отже, за даними перевірки збільшено податкове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 205008,68 грн за 2018-2022 роки.

Так як платником занижено оподатковуваний дохід, то відповідачем проведено перерахунок військового збору. Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено, що на порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", ФОП ОСОБА_2 занижено суму доходу, на який нараховується єдиний внесок за 2018 рік на 36951,39 грн., за 2019 рік на 38198 грн., 2020 рік на 117174 грн., 2021 р. на 271090,92 грн. у зв`язку із заниженням за вказані періоди чистого оподатковуваного доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб (з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску). Податок на додану вартість платником податків ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 31.12.2022 не сплачувався взагалі.

При проведені аналізу та перевірки правильності визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2022 р. на підставі таких документів: декларації з ПДВ з додатками, актів виконаних робіт, виписок банку, ТТН, даних ЄРПН, розшифровок податкових зобов`язань в розрізі контрагентів, видаткових накладних, наданих послуг, інших

необхідних документів, встановлено заниження податкових зобов`язань на загальну суму ПДВ 336040 грн., що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларацій.

Отже, в порушення в порушення п. 198.3, п.п. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, встановлено завищення податкового кредиту в сумі ПДВ 336040 грн., ФОП ОСОБА_2 не нараховано податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу (виходячи з вартості їх придбання), за товарами, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, які використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, тобто включено до податкового кредиту суми ПДВ у зв`язку з придбанням товарів без мети їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (відсутнє документальне підтвердження цільового використання). В ході проведення документальної перевірки ФОП ОСОБА_2 було надано запит про надання пояснення та документального підтвердження (калькуляції кількості використаної електроенергії платником при здійснені роздрібної торгівлі та при наданні приміщення в оренду, калькуляції вартості оренди) щодо використання отриманої електроенергії при здійсненні господарської діяльності.

У зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_2 в ході проведення перевірки не надано документів, що підтверджують використання придбаної електроенергії в господарській діяльності на виробничі потреби, використання їх в оподатковуваних операціях, відповідачем зроблено висновок, що наведені ТМЦ використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових зареєструвала податкові накладні на суму ПДВ 336040 грн. накладних у встановлений цим Кодексом термін. ФОП ОСОБА_2 не виконала дану умову, та не зареєструвала податкові накладні на суму ПДВ 336040 грн.

Судове засідання, призначене на 19.02.2024 відкладено з необхідністю отримання інформації від відповідача, де саме фіксуються основні види діяльності позивача.

04.03.2024 представник відповідача подав клопотання, у якому просив суд долучити до матеріалів справи податкові декларації про майновий стан і доходи за 2018-2022 роки.

У судовому засіданні представник відповідача щодо розрахунків електроенергії пояснила, що вони зроблені приблизно, виходячи з наявних у господарському приміщенні електроприладів. Вказує, що витрати по електроенергії мають встановлюватися кожним орендарем окремо.

У судовому засіданні 08.04.2024 представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги, представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких мотивів та підстав.

Судом установлено, що підставі наказу від 11.08.2023 №2292к «Про проведення документальної планової виїзної перевірки» Головним управління ДПС у Вінницькій області проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період діяльності з 01.01.2018 по 31.12.2022.

В результаті проведеної перевірки складено акт від 09.10.2023 №16534/02-32-24-05/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 :

1) п.177.2, п.п. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010 року. За результатами перевірки збільшено податкового зобов`язання по податках з доходів фізичних осіб у сумі 205008,08 грн, в тому числі за 2018 рік в сумі 6651,25 грн, за 2019 рік в сумі 6875,46 грн, за 2020 рік в сумі 21091,38 грн, за 2021 рік у сумі 48796,37 грн, та за 2022 рік у сумі 121594,22 грн. Відповідальність за вищевказане порушення передбачена п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями;

2) п. 2. п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010 року із змінами на доповненнями, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в сумі 336040 грн. саме: за грудень 2018 року в сумі 10279 грн., за грудень 2019 р. в сумі 25633 грн, за грудень 2020 року а сумі 57571 грн, за грудень 2021 року в сумі 102020 грн, за грудень 2022 р. в сумі 140537 грн (зменшено від`ємне значення (рядок 21) на 187147 грн, та донараховано суму податкового зобов`язання з ПДВ, яка підлягає сплаті (рядок 18.1) на 159093 грн.). Відповідальність за вищевказане порушення передбачена п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями;

3) п.4 ч. 1 ст.4, п.2 ч. 1 ст.7, ч.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». За результатами перевірки підприємцю донараховано єдиного соціального внеску в сумі 39887 52 грн., в т. ч. 2018 р. на суму ЄСВ 3050,50 грн., 2019 р. на суму єдиного внеску 6333,47 грн., 2020 р. на суму єдиного внеску 10233,55 грн., 7 місяців 2021 р. на суму єдиного внеску 20270 грн. Відповідальність за вищевказане порушення передбачена п.3 частини 11 ст.25 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-У «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями;

4) п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями. За результатами перевірки підприємцю донараховано військового збору в сумі 17084,06 грн., в тому числі 554,27 за 2018 рік, за 2019 рік - 572,96 грн., за 2020 рік - 1757,61 грн., за 2021рік - 4066,37 грн., за 2022 рік - 10132,85 грн. Відповідальність за вищевказане порушення передбачена п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями.

5) п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме відсутність реєстрації протягом граничного строку податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідальність за вищевказане порушення передбачена п. 1201.1 ст. 120 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями.

6) ч.2 ст.6, ст.25 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", ФОП ОСОБА_2 несвоєчасно сплачено єдиний внесок з заробітної плати найманих працівників та розрахована штрафна санкція в сумі 164,64 грн. Відповідальність за вищевказане порушення передбачена п.2 частини 11 ст.25 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями.

Не погодившись з висновками акту перевірки, 22.11.2023 позивач подала до ГУ ДПС у Вінницькій області заперечення та додаткові документи на акт перевірки ( вх. №50731/6), вказавши, що хоче бути присутньою на розгляді.

Розгляд заперечення відбувся 29.11.2023 о 14.00 год. в приміщенні ГУ ДПС у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, про що платника повідомлено 24.11.2023 листом №36323/6/02-32-24-05-11 на електронні адреси, що вказані у податковій звітності та в облікових даних платника податків в ГУ ДПС у Вінницькій області.

На розгляд заперечення платник не з`явилась, тому комісією з питань розгляду заперечень розглянуто висновки акту та надані додаткові документи, які не були надані та не були досліджені при проведенні перевірки (розрахунок орендної плати на приміщення за адресою вул. Східна, 1 (пекарня) на 6 аркушах та додаткові угоди до договорів оренди на 24 аркушах) без присутності платника (п.86.7.3 Податкового кодексу України).

Відповідач дійшов висновку, що надані платником додаткові документи не впливають на висновки перевірки, оскільки вони ніяк не спростовують визначені правопорушення та не спростовують висновки акту перевірки.

06.12.2023 на підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у Вінницькій області винесено податкові повідомлення-рішення №, №, №, № та рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позивач вважає протиправними зазначені податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій, тому звернулася до суду із даним позовом.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначається статтею 177 ПК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 177.1 цієї статті доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Таким чином, відповідно до положень пункту 177.4 статті 177 ПК України фізична особа - підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування, вправі зменшити свій загальний оподатковуваний дохід тільки на суму документально підтверджених витрат, які відносять до витрат операційної діяльності згідно із розділом ІІІ цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 ПК України (в редакції, що діяла станом на 01.01.2015 року) визначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (підпункт 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України).

Відповідно до пункту 138.4 статті 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно із пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару (пункт 177.10 статті 177 ПК України).

Відповідно до підпунктів 5,6 пункту 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 № 481, самозайняті особи заносять до книги відомості в такому порядку: у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначається як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій та не грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що пов`язані з її здійсненням.

При цьому, фізична особа-підприємець може віднести до складу витрат, витрати, що безпосередньо пов`язані з отримання доходів, перелік яких визначено пунктами 177.4.1-177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК Україн за умови, що факт понесення таких витрат підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Вінницькій області та здійснює наступні види економічної діяльності:

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний)

46.34 Оптова торгівля напоями;

46.35 Оптова торгівля тютюновими виробами;

56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування;

10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості;

10.71 Виробництво хліба па хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання;

10.72 Виробництво сухарів і сухого печива; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання;

47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У акті від 09.10.2023 №16534/02-32-24-05 зазначено, що при проведенні перевірки звітності за формою 4ДР по заробітній платі встановлено, що у ІІІ та ІV кварталах 2022 року позивачем оформлені трудові відносини з пекарями та формувальником тіста, що не відноситься до господарської діяльності платника податків ОСОБА_2 а саме: ОСОБА_3 з 18.10.2022 прийнята на роботу пекарем, ОСОБА_4 з 18.10.2022 прийнята на роботу пекарем, ОСОБА_5 з 01.09.2022 прийнята на роботу пекарем, ОСОБА_6 з 19.09.2022 прийнята на роботу формувальником тіста. Дані професії не пов`язані з отриманням ФОП ОСОБА_2 доходу від вищевказаних видів діяльності. Загальна сума виплаченої зарплати вищевказаним працівникам з нарахуванням єдиного соціального внеску склала 101414,23 грн і є включеною до валових витрат неправомірно.

Судом установлено, що згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одними із видів економічної діяльності ОСОБА_2 є - 10.61 виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; 10.71 виробництво хліба па хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання; 10.72 виробництво сухарів і сухого печива; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання.

Тобто, позивач здійснює господарську діяльність, у якій передбачені такі професії як пекарі та формувальники тіста, тому доводи відповідача, що позивачем неправомірно включено до валових витрат загальну суму виплаченої зарплати вищезазначеним працівникам з нарахуванням єдиного соціального внеску у розмірі 101414,23 грн є необґрунтованими.

Щодо доводів відповідача про неправомірне включення позивачем усієї придбаної активної електроенергії до інших витрат (графа 9) податкових декларацій про майновий стан і доходи, то суд зазначає наступне.

Згідно акту від 09.10.2023 №16534/02-32-24-05, ФОП ОСОБА_2 на порушення п. 177.2, п.п 177.4.1, п.п. 177.4.2, п. 177.4.4, п. 177.4, ст. 177 Податкового кодексу України завищено витрати всього на 853770,00 грн, в т.ч. за 2018 рік на 39619,2 грн, за 2019 рік на 38197,09 грн, за 2020 рік на 122007,75 грн. за 2021 рік на 266423,22 грн, за 2022 рік на 286111,20 грн, які не можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Дане порушення виникло у зв`язку з тим, що платником до інших витрат (графа 9) податкових декларацій про майновий стан і доходи безпідставно, без проведення відповідної калькуляції, включено усю придбану активну електроенергію. Так як платником не надано відповіді на надані запити щодо калькуляції використаної електроенергії, то, відповідно, самостійно податковим органом розраховано суму, яка може бути віднесена до понесених витрат, які безпосередньо пов`язані з отриманим доходом (12 холодильників, касові апарати, освітлення магазинів та обслуговуючих приміщень та інше...). Приблизна розрахункова кількість електроенергії склала 13810 кВт, а відповідна сума витрат розраховується по роках відповідно ціни постачання.

Проте, відповідачем не доведено вказане порушення, оскільки в акті перевірки відсутня інформація про господарські операції, не вказані якими первинними документами мають бути підтверджені господарські операції, які включені позивачем до складу витрат в сумі 853770,00 грн до графи 9 «інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг» у 2018 2022 роках, натомість зазначено лише про припущення, що розрахункова кількість електроенергії склала 13810 кВт.

Відповідно до положень частин першої - третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, суд звертає увагу, що критерій "прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Суд акцентує увагу на тому, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

За статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідачем не доведено неправомірність включення позивачем до валових витрат суму виплаченої заробітної плати з нарахуванням єдиного соціального внеску у розмірі 101414,23 грн та суму придбаної електроенергії у розмірі 853770,00 грн, а тому суд приходить до висновку про відсутність порушень позивачем п. 177.2, п.п.177.4.1, п.п.177.4.2, п. 177.4.4, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Враховуючи те, що в ході судового розгляду справи судом не встановлено завищення позивачем валових витрат, а відтак заниження чистого оподатковуваного доходу на відповідну суму, суд приходить висновку, що ФОП ОСОБА_2 правильно нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок за 2018-2022 роки, що унеможливлює донарахування військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосування штрафних санкцій, передбачених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Доказів, які б могли спростувати дані обставини, представником відповідача суду не надано.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що викладені в акті перевірки від 09.10.2023 №16534/02-32-24-05 висновки Головного управління ДПС у Вінницькій області про порушення вимог податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2022 не знайшли свого підтвердження в ході з`ясування обставин справі по суті, а відтак податкові повідомлення-рішення від 06.12.2023 №, яким збільшено суму грошового відшкодування на 188147,00 грн, №, яким нараховано штраф у розмірі 16169,75 грн за платежем податок на додану вартість, №, яким збільшено податкове зобов`язання на 159093,00 грн та штрафними санкціями у сумі 39773,25 грн, №, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 17084,06 грн та штрафними санкціями на суму 2815,02 грн, №, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 205008,68 грн та штрафними санкціями на суму 33780,23 грн, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 06.12.2023 в сумі 11182,71 грн та рішення № від 06.12.2023, яким накладено штраф у розмірі 164,64 грн є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області судові витрати за сплату судового збору в розмірі 7131,07 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 06.12.2023 №, №, №, №, №, № та рішення про застосування штрафних санкцій від 06.12.2023 № та №.

Стягнути на користь ФОП ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7131,07 грн (сім тисяч сто тридцять одна гривня 07 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.04.2024.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028; ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна