Справа № 120/1917/24
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 квітня 2024 р. Справа № 120/1917/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем в порушення приписів Закону України "Про доступ до публічної інформації" протиправно не надано відповіді та інформацію на його запити від 16.01.2024 та від 22.01.2024, які були надіслані на офіційну електронну адресу розпорядника інформації.

Ухвалою суду від 23.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

06.03.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого Кузьминецький професійний аграрний ліцей Вінницької області просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції сторона відповідача зазначає, що Адміністрація Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області розглянула запити ОСОБА_1 від 16.01.2024 та від 22.01.2024 та надала відповідь на електронну адресу: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », шляхом направлення листів за вих. № 353 від 26.01.2024 та вих. № 363 від 30.01.2024.

Представник відповідача вказує, що відповідь надавалась також шляхом направлення листа кур`єрською доставкою Нової Пошти, однак ОСОБА_1 відмовився від отримання такого листа. Крім того, відповідачем зазначено, що відповідь ОСОБА_1 не надавалась Укрпоштою в письмовій формі, оскільки територіально, поблизу навчального закладу немає відділення Укрпоштою. Пересувне відділення прибуває лише один раз на тиждень, тому якщо відповідь на запит на інформацію надсилати Укрпоштою терміни надання відповіді будуть пропущені.

З огляду на вищезазначені обставини Кузьминецький професійний аграрний ліцей Вінницької області вважає, що ним не допущено протиправної бездіяльності, тому відсутні підстави для задоволення даного адміністративного позову.

Вивчивши матеріали справи суд встановив, що ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації запити на інформацію, які зареєстровано 16.01.2024 за вх. №10-запит/1.24 та 22.01.2024 за вх. №12-запит/1.24 .

Листами від 22.02.2024 та від 26.02.2024 Департамент гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації повідомив позивача про те, що запити на інформацію від 16.01.2024 та від 22.01.2024 на виконання вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надіслано належному розпоряднику інформації - Кузьминецькому професійному аграрному ліцею.

Зі змісту запиту від 16.01.2024 вбачається, що позивач просив надати якісні копії всіх сторінок журналу реєстрації відповідей на запити і звернення громадян, в тому числі на його запити та звернення, Кузьминецького професійного аграрного ліцею за період з 01 грудня 2023 року по 23. січня 2024 року включно.

Зі змісту запиту від 22.01.2024 вбачається, що позивач просив надати інформацію про заробітну плату директора Кузьминецького агарарного ліцею ОСОБА_2 за період з 01 січня по 31 грудня 2023 року включно, а саме: ставку або оклад, надбавку за ранг, надбавку за вислугу років, доплату за науковий ступінь та звання, доплату за роботу в нічний час, доплату за додаткову роботу, доплату за почесне звання, доплату за знання та використання іноземної мови, доплату за престижність праці, доплату за складність і напруженість у роботі, доплату за ранг, доплату за виконання особливо важливої роботи, доплату за вислугу років, розмір інших надбавок та доплат (з розшифровкою по кожному виду надбавок та доплат), виплати, пов`язані із відрядженнями, розміри премій (з розшифровкою по кожному виду премій), розміри матеріальної допомоги (з розшифровкою по кожному виду матеріальної допомоги), розмір відпускних, розміри всіх утримань (з розшифровкою по кожному виду утримань), загальну нараховану суму коштів (графа - всього) і суму до сплати, окремо по кожному виду виплат, нарахувань та відрахувань і окремо за кожен місяць.

Позивач у запитах від 16.01.2024 та від 22.01.2024 просив надати інформацію в паперовій формі шляхом надіслання Укрпоштою на адресу зазначено в цих запитах.

Втім, як зазначає позивач, станом на 18.02.2024 він не отримав Укрпоштою в паперовій формі відповіді та інформацію на зазначені вище запити.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та фактичним обставинам справи суд враховує наступне.

Відповідно до частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1996 № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII) визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною другою статті 7 Закону № 2657-XII установлено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Положеннями частини четвертої статті 13 зазначеного Закону передбачено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно зі статтею 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується в тому числі і шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно із частинами першою, другою статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. А як зазначено в частині третій статті 19 Закону № 2939-VI запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Поняття розпорядників інформації визначається у статті 13 Закону N 2939-VI. Так, за пунктами 2, 3 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

- юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

- особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків.

Судом встановлено, що Кузьминецький професійний аграрний ліцей Вінницької області є закладом професійної (професійно-технічної) освіти державної форми власності, який фінансується з державного бюджету та надає освітні послуги. Відтак, відповідач відноситься до розпорядників публічної інформації в розумінні положень ст. 13 Закону № 2939-VI стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів та інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків.

Згідно з положеннями статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною першою статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Частиною другою цієї статті встановлено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

А згідно частини третьої та четвертої статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі (ч. 5 статті 22 Закону №2939-VI).

Згідно із частинами першою та другою статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Отже, системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право скористатися своїм правом на подання інформаційного запиту у встановленому законодавством порядку, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього відповідь.

При цьому, незалежно від результатів розгляду запиту про надання інформації (його задоволення чи відмова в задоволенні, відстрочка в задоволенні, перенаправлення належному розпоряднику, тощо) такий суб`єкт зобов`язаний проінформувати про це заявника.

Як встановлено судом, запити на інформацію позивача від 16.01.2024, від 22.01.2024 Департаментом гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації на виконання приписів статті 22 Закону № 2939-VI направлені до належного розпорядника інформації - Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області листами від 22.01.2024 №01.01.2-602 та від 24.02.2024 №01.04.2-671.

При цьому, ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VI визначено, що у разі направлення запиту належному розпоряднику інформації, відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

За змістом позову позивач наголошує, що Кузьминецьким професійним аграрним ліцеєї Вінницької області не повідомлено про дату реєстрації та вхідні реєстраційні номери запитів на інформацію, що були направлені Департаментом гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації та не надано відповіді на запити ОСОБА_1 у паперовій формі шляхом направлення листів на поштову адресу позивача, вказану у запитах за допомогою сервісу доставки Укрпошта.

У спростування вищезазначених доводів відповідач вказує, що відповіді на запити ОСОБА_1 направлені листами від 26.01.2024 за вих. № 353 та від 30.01.2024 №363 на електронну адресу позивача: « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З цього приводу слід зазначити, що звертаючись із запитами від 16.01.2024 та від 22.01.2024 ОСОБА_1 визначив форму отримання запитуваної інформації, а саме у паперовій формі.

Так, відповідно до пункту 11.2 Постанови Пленуму ВАСУ №10: «Аналіз частини другої статті 34 Конституції України та частини другої статті 7 Закону №2657-XII свідчить, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме паперову чи електронну. У разі якщо переведення в електронну форму (сканування) не є технічно неможливим та не покладає на розпорядника надмірний тягар, враховуючи ресурсні можливості, вимога щодо надання копії документів у сканованій формі повинна бути задоволена».

Отже, запитувач може обирати форму отримання інформації (паперова чи електронна) і розпорядник, якщо це технічно можливо та не потребує застосування додаткових ресурсів, не повинен обмежувати запитувача у виборі цієї форми.

Верховний Суд у постанові від 31.01.2019 в справі №820/4258/17 також висловився щодо гарантованого частиною другою статті 34 Конституції України та частиною другої статті 7 Закону України № 2657-XII права вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме: паперову чи електронну. У разі, якщо переведення в електронну форму (сканування) не є технічно неможливим та не покладає на розпорядника надмірний тягар, враховуючи ресурсні можливості, вимога щодо надання копії документів у сканованій формі повинна бути задоволена.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17.02.2022 у справі №9901/119/21 та від 16.03.2023 у справі №380/15492/21.

Тобто чинне законодавство України покладає обов`язок на відповідача надавати публічну інформацію, відповідно до Закону №2939-VI якою володіє розпорядник у формі відкритих даних на запит, якщо це не покладає на розпорядника надмірний тягар. У той же час запитувач сам обирає форму отримання інформації і ніхто не може його обмежувати у виборі цих форм, тим паче, якщо такі форми визначені законодавчо.

Відтак, оскільки позивачем обрано форму отримання запитуваної інформації у паперовому вигляді, відтак, належним способом надання запитуваної інформації є саме направлення відповіді на запит ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, а не на електронну пошту.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не долучено жодних доказів, які б свідчили про направлення відповідей на запити ОСОБА_1 на його електронну адресу.

Отже, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що Кузьминецьким професійним аграрним ліцеєм Вінницької області допущено протиправну бездіяльність щодо не надання відповідей на запити ОСОБА_1 від 16.01.2024 та від 22.01.2024.

Як наслідок, порушене право позивача підлягає захисту у спосіб зобов`язання відповідача надати відповіді на запити ОСОБА_1 від 16.01.2024 та від 22.01.2024 у паперовій формі, з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

Водночас, суд не вбачає достатніх підстав для зобов`язання відповідача здійснити направлення відповідей на запити позивача саме за допомогою сервісу Укрпошта, оскільки Законом № 2939-VI не передбачено право запитувача інформації обирати службу доставку відповіді на запит, а лише визначено диспозитивне право особи на обрання форми отримання запитуваної інформації (паперова або електронна).

Більш того, у даному випадку, ключовим є саме отримання запитуваної інформації безкоштовно, у свою чергу, спосіб здійснення доставки листа, чи то у формі кур`єрського відправлення з повідомленням про вручення, чи то у формі направлення рекомендованим листом, не має вагомого значення.

У відповідності до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Окрім того, за результатами вирішення справи позивач у позовній заяві просить звернути рішення суду в частині надання інформації на запити до негайного виконання.

Щодо цього процесуального питання суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Водночас, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання рішенням суду законної сили, як це передбачено для більшості судових рішень, а негайно з часу його ухвалення, чим забезпечується швидкий та реальний захист життєвоважливих прав та інтересів позивача.

Перелік рішень суду, що підлягають негайному виконанню, визначається статтею 371 КАС України.

Так, відповідно до абз. 9 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 263 КАС України, тобто в справах щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Враховуючи, що дана справа відноситься до тієї категорії справ, що визначена п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України, тому наявні передбачені законом підстави для звернення судового рішення у цій справі до негайного виконання.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі згідно ст. 139 КАС України судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області щодо не надання відповідей у паперовій формі на запити ОСОБА_1 від 16.01.2024 та від 22.01.2024.

Зобов`язати Кузьминецький професійний аграрний ліцей Вінницької області надати відповіді на запити ОСОБА_1 від 16.01.2024 та від 22.01.2024 у паперовій формі, з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в зобов`язальній частині допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Кузьминецький професійний аграрний ліцей Вінницької області (23040, Вінницька область, Жмеринський район, с. Кузьминці, вул. Студентська, 30, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович