Справа № 400/657/24
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 р. № 400/657/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачівГоловне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, вул. Андрія Саєнка, 10,м. Фастів,Київська обл., Фастівський р-н,08500,

провизнання протиправним рішення від 28.09.2023 №21, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (далі відповідач 1) про:

- визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 21 від 28.09.2023 року;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням від 11.07.2023 р. позивачу було призначено пенсію зі зменшенням пенсійного віку, проте відповідач рішенням від 28.09.2023 р. скасував рішення від 11.07.2023 р. і відмовив у призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю на 01.01.1993 р. не менше 4 років. Позивач вважає таке рішення незаконним.

Ухвалою від 26.02.2024 р. відкрито провадження у справі та залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області як другого відповідача по справі.

13.03.2024 р. відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, згідно з яким 11.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 21 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з 21.06.2023. Головним управлінням було проведено перевірку пенсійної справи Позивача. За результатами перевірки встановлено невідповідність прийнятого рішення про призначення пенсії відповідно до норм чинного законодавства. У зв`язку з цим, пенсійну справу приведено у відповідність, заяву Позивача від 04.07.2023 переглянуто, прийнято рішення від 28.09.2023 № 21 про відмову в призначенні пенсії. За наданими до заяви про призначення пенсії документами не зараховано період строкової служби з 28.10.1986 по 10.11.1989, оскільки неможливо визначити місцезнаходження війкової частини. Період проживання (роботи) Позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 03 роки 07 місяців 23 дні (з 26.04.1986 по 27.10.1986, з 11.11.1989 по 31.12.1992), що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796. Відтак, рішення Головного управління від 28.09.2023 № 21 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання його протиправним та скасування.

26.03.2024 р. відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, вважає, що позов в частині зобов`язання призначити пенсію заявлений до неналежного відповідача, оскільки ГУ ПФУ у Київській області як територіальний орган ПФУ заяву Позивача про призначення пенсії та додані до неї документи не розглядало, право на надання уточнюючих довідок протягом 3-х місячного строку з моменту звернення з заявою про призначення пенсії не роз`яснювало, клопотань про витребування відповідних документів від підприємств, організацій та установ не отримувало. Вимога до ГУ ПФУ у Київській області про зобов`язання виплачувати пенсію на підставі поданих Позивачем документів носить похідний характер від рішення Відповідача-1 про відмову у призначенні пенсії, а відтак повноважень, Відповідач-2 як суб`єкт владних не вчинив жодних дій або бездіяльності, які є предметом позову, та не може бути відповідачем в зазначеній справі, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області слід відмовити в повному обсязі.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

04.07.2023 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон № 796).

11.07.2023 р. відповідачем 1 за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 21 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796 з 21.06.2023 р.

В подальшому відповідачем 1 було проведено перевірку пенсійної справи позивача. За результатами перевірки встановлено невідповідність прийнятого рішення про призначення пенсії відповідно до норм чинного законодавства.

У зв`язку з цим, пенсійну справу приведено у відповідність, заяву позивача від 04.07.2023 р. переглянуто, прийнято рішення від 28.09.2023 р. № 21 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю на 01.01.1993 р. не менше 4 років. Не зараховано період строкової служби з 28.10.1986 р. по 10.11.1989 р., оскільки неможливо визначити місцезнаходження війкової частини.

Позивач має статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 18.10.1993 р. Київською облдержадміністрацією.

Згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 106 від 23.07.1991 р., м. Боярка Київської області належить до зони посиленого радіоекологічного контролю (зона 4).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 30.06.2003 р. № 13-01/1000 позивач з 28.05.1985 р. по 03.07.2004 р. був зареєстрований та проживав у м. Боярка Фастівського району Київської області.

Відповідач 1 зарахував період проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 26.04.1986 р. по 27.10.1986 р. та з 11.11.1989 р. по 31.12.1992 р., що складає 3 роки 7 місяців 23 дні.

Період проходження строкової служби з 28.10.1986 р. по 10.11.1989 р. не зараховано, оскільки неможливо визначити місцезнаходження війкової частини.

Отже, спір між сторонами у даній справі виник щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю та, відповідно, його права користуватися пільгами, встановленими Законом № 796, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон № 796.

Відповідно до статті 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсійний вік знижується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка постійно проживала або постійно працювала в зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 р. протягом не менше трьох років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Важливою обставиною в розглядуваній справі є те, що право позивача на пенсію відповідно до Закону № 796 та інші пільги, в тому числі зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком, передбачені цим Законом, підтверджується посвідченням позивача, як особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Статтею 14 Закону № 796 визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4

Згідно з ч.3 ст.65 вказаного Закону документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.15 наведеного Закону довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Постановою КМ України № 51 від 20.01.1997 р. затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (втратив чинність згідно постанови КМ України № 551 від 11.07.2018 р.).

Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що видача посвідчень провадиться, зокрема, обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28.03.2018р. у справі № 333/2072/17, від 27.02.2018р. у справі № 344/9789/17 та від 20.02.2018р. у справі № 599/564/17.

Таким чином, наявне у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання останнього на території зони посиленого радіоекологічного контролю та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону № 796.

Отже, факт постійного проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 31.07.1986р. надає останньому право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку, що є необхідною умовою для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями ст.55 Закону № 796.

У період з 28.10.1986 р. по 10.11.1989 р., що має визначальне значення для вирішення спору, реєстрацію та облік громадян за місцем проживання було регламентовано Положенням про паспортну систему в СРСР, затв. постановою Ради Міністрів СРСР № 677 від 28.08.1974 р., постановою Ради Міністрів СРСР № 678 від 28.08.1974 р. «Про деякі правила прописки громадян», Тимчасовою інструкцією про порядок документування і прописки (реєстрації) громадян, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України № 66-дск від 03.02.1992 р.

Зазначеними нормативними актами було передбачено прописку, як форму реєстрації та обліку населення за місцем проживання, що встановлювала необхідність отримання дозволу органів внутрішніх справ на прописку (виписку) в усіх без винятку населених пунктах України.

Згідно з п.22 розділу ІІІ Положення про паспортну систему в СРСР, затв. постановою Ради Міністрів СРСР № 677 від 28.08.1974 р., громадяни прописуються за місцем проживання. Громадяни, які прибули на тимчасове проживання із однієї місцевості в іншу на строк більше півтора місяця прописуються тимчасово, а ті, що прибули на строк до півтора місяця реєструються в установленому порядку.

Тобто, прописка громадянина за певною адресою здійснювалася за конкретним місцем проживання, була обов`язковою, а дотримання умов прописки перевірялося уповноваженими особами органів внутрішніх справ.

Як слідує з довідки Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 30.06.2003 р. № 13-01/1000 позивач з 28.05.1985 р. по 03.07.2004 р. був зареєстрований та проживав у м. Боярка Фастівського району Київської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затв. постановою КМ УРСР № 106 від 23.07.1991 р., відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відтак, матеріалами справи підтверджено проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 26.04.1986р. по 01.01.1993 р.

Отже, станом на 31.07.1986 р. позивач постійно проживав на території посиленого радіоекологічного контролю, а тому має право на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку, та призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону № 796.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, оскільки саме він допустив порушення прав позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ідентифікаційний код 22933548) про визнання протиправним та скасувати рішення № 21 від 28.09.2023 року; зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.09.2023 р. № 21.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 15.04.2024 р.

Суддя Н. В. Лісовська