Справа № 127/3065/24
Суддя: Каленяк Р. А.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/3065/24
Провадження № 2-а/127/17/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 рокумісто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Каленяк Р.А. розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом адвоката Покоєвича Артема Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП, про скасування постанови серії БАВ № 200549 від 18.01.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ДПП та УПП у Вінницькій області ДПП про скасування постанови серії БАВ № 200549 від 18.01.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивувала адміністративний позов наступним.

18 січня 2024 року, інспектором УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Яровим Ю.Ю., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії БАВ № 200549, про те, що 18.01.2024, о 10:09 год., в м. Вінниці по вул. Соборна 33, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», р/н НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4(в) ПДР - Порушення вимог заборонених знаків.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Крім того, позивач стверджує, що не порушував вимог дорожнього знаку 3.34, оскільки здійснив вимушену зупинку із дотриманням правил дорожнього руху та за декілька секунд після вимушеної зупинки продовжив рух.

Також позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Справи незначної складності визначаються ч. 6 ст. 12 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою суду від 06.02.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

07.03.2024, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З відзиву на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що під час несення служби 18.01.2024 по вул. Соборній, 33 в м. Вінниці, екіпажом патрульної поліції було помічено автомобіль, водій якого ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в ПДР України, порушення вимог заборонених знаків та здійснив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Поліцейський підійшовши до водія, пояснивши причину зупинки, встановивши всі обставини правопорушення, дійшов до висновку про притягнення водія до відповідальності.

Також, інформація викладена у позовній заяві, не відповідає дійсності, оскільки жодного слова про те, що Позивачем здійснено вимушену зупинку чи екстрену зупинку, або зупинка здійснена в стані крайньої необхідності (представник позивача так і не зміг визначитись в позовній заяві, яка саме була зупинка) на відео з портативного відео реєстратора не зафіксовано. Однак, на відео чітко зазначено та повідомлено Позивачем, що він не знав, що в даному місці, не можна зупинятись, а також повідомив, що став не на довго, в магазин, на що просимо суд звернути увагу (відеозапис додається до матеріалів справи).

Керуючись ст. 33 та 284 КУпАП, п. 8.4.в ПДР України - заборонні знаки, запроваджують або скасовують певні обмеження в русі, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ № 200549 за ч. 1 ст. 122 КУпАП від 18.01.2024 року.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18.01.2024 року, інспектором поліції, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 200549, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Як вбачається зі змісту постанови поліцейським встановлено, що 18.01.2024, о 10 год. 01 хв. в м. Вінниця, вул. Соборна 33, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», р/н НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4(в) ПДР України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до розділу 33 ПДР дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до п. 8.4(в) ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч. 1 ст. 222 визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме, порушення вимог дорожніх знаків та зупинки, стоянки, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інспектор поліції Яровий Ю.Ю. представився позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).

Позивачу було роз`яснено суть його правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1, ч. 1, ст. 284 КУпАП інспектор поліції Яровий Ю.Ю. виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Враховуючи ч. 3 ст. 285 КУпАП копія постанови вручається під розписку, інспектор поліції Яровий Ю.Ю. вручив копію позивачу.

Представник відповідача обґрунтовуючи заперечення надав суду відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

Оглянувши вказаний відеозапис, суд вважає таким, що підтверджує порушення водія ОСОБА_1 п. 8.4(в) ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім того, судом було встановлено, що відповідачем роз`яснено водію його права та при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності було дотримано процесуального порядку. При цьому, позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Отже, вищевказаним доказом (відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції) спростовуються обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача.

Позивач, аргументуючи свою позицію посилається на те, що не було враховано обставини передбачені положенням ст. 33 КУпАП, а також його невинуватість у вчиненні правопорушення, однак суд відмовляючи у задоволенні позову приймає до уваги, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП ).

Частиною 3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері вчення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне рушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Постанову серії БАВ № 200549 від 18.01.2024, винесену інспектором УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Яровим Ю.Ю., якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву адвоката Покоєвича Артема Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Адвокат: Покоєвич Артем Олексійович, свідоцтво № 6783/10 від 27.06.2018 року, місто Вінниця, вулиця Архітектора Артинова 5, оф. 1, 21050;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, 03048;

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області: адреса: 21010, місто Вінниця, вулиця Ботанічна, 24, .

Суддя: