Справа № 460/19105/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/19105/23 пров. № А/857/224/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Глушка І.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року, ухвалене суддею Гудимою Н.С. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/9047/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96) про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з вересня 2009 року по січень 2023 року;

- визнати протиправним встановлення базових місяців при нарахуванні індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати нарахувати індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2009 року по січень 2023 року наростаючим підсумком, починаючи з вересня 2009 року, а її виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум.

14 листопада 2023 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)» щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2009 року по грудень 2016 року та встановлення базових місяців при її обрахунку в цей період.

Зобов`язав Державну установу «Городищенська виправна колонія (№ 96)» здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.09.2009 по 31.12.2015, виходячи з розрахунку базового місяця, визначеного внаслідок збільшення постійних складових грошового забезпечення позивача в цей період, та в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, виходячи з розрахунку січня 2008 року як базового місяця, з урахуванням виплачених сум.

Визнав протиправними дії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96») щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.01.2023 відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 № 1078.

Зобов`язав Державну установу «Городищенська виправна колонія (№ 96)» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації -різниці за період з 01.03.2018 по 20.01.2023, відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 № 1078.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення, за період з 01.09.2009 по 31.12.2015, виходячи з розрахунку базового місяця для обчислення індексу споживчих цін, визначеного внаслідок збільшення постійних складових грошового забезпечення позивача в цей період, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін, а за період з 01.03.2018 по 20.01.2023, відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 № 1078 із виплатою індексації-різниці.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що у період з 01.09.2009 по 31.12.2015, базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін є той, в якому збільшилися постійні складові грошового забезпечення позивача. Тому, відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за цей період, з врахуванням таких базових місяців для обчислення індексу споживчих цін: грудень 2009 року (підвищення надбавки за військове звання), січень 2010 року (встановлено надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 45%), травень 2010 року (підвищена надбавка за вислугу років), липень 2010 року (встановлено надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 40%), липень 2012 року (переведення на іншу посаду), грудень 2012 року (підвищення надбавки за військове звання), березень 2013 року (встановлено премію у розмірі 60%), травень 2013 року (підвищення надбавки за вислугу років), листопад 2013 року (встановлено премію у розмірі 80%), квітень 2015 року (підвищення надбавки за військове звання). З 01.01.2016 року обчислення індексації доходу змінилося, і, відповідно до цих змін, базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення є місяць в якому змінився посадовий оклад. Зважаючи на те, що посадовий оклад позивача змінився у березні 2018 року, то лише з березня 2018 року необхідно застосовувати березень 2018 року, як базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін. До цього часу, необхідно враховувати ті базові місяці для обчислення індексу споживчих цін, у яких зазнали змін постійні складові грошового забезпечення. Також відповідач зазначає, що з березня 2018 року виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення, з врахуванням березня 2018 року, як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач проходив службу у Державній установі «Городищенська виправна колонія (№ 96)» з серпня 2009 року по 20.01.2023 року.

У липні 2023 року позивач звернувся до відповідача із запитом про надання довідки про грошове забезпечення за період з 31.08.2009 по січень 2023 року.

У відповідь на вказаний запит відповідач надав позивачу довідку № 10/2871 від 27.07.2023 про суми нарахованого грошового забезпечення та копію наказу по особовому складу про звільнення.

Згідно з довідкою про нараховане позивачу грошове забезпечення за період з 31.08.2009 по 20.01.2023, індексація позивачу нараховувалася та виплачувалася так: 2009 рік індексація не виплачувалася, 2010 рік - у квітні, травні, листопаді і грудні, 2011 рік - з січня по грудень, 2012 рік - з січня по грудень, 2013 рік - з січня по грудень, 2014 рік - у грудні, листопаді, 2015 рік - з січня по грудень, 2016 рік - з січня по грудень, 2017 рік - з червня по грудень, 2018 рік у січні, лютому, 2019 рік - з січня по грудень, 2020 рік - з лютого по грудень, 2021 рік - з січня по грудень, 2022 рік - з лютого по грудень, січень 2023 року - не виплачувалася.

Вважаючи, що відповідач нарахував індексацію грошового забезпечення у меншому розмірі, ніж це визначено законодавством, позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

За змістом абзацу 2 частини третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 цього Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з статтями 4, 6 вказаного Закону, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, а з 01.01.2016 року 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Правові норми пункту 5 Порядку № 1078, у редакції пункту, яка діяла до 01.12.2015 року, передбачали, що, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Апеляційний суд встановив, що відповідач для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2009 по 31.12.2015 застосував такі базові місяці для обчислення індексу споживчих цін: серпень 2009 року (прийняття на службу), грудень 2009 року (підвищення надбавки за військове звання), січень 2010 року (встановлено надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 45%), травень 2010 року (підвищена надбавка за вислугу років), липень 2010 року (встановлено надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 40%), липень 2012 року (переведення на іншу посаду), грудень 2012 року (підвищення надбавки за військове звання), березень 2013 року (встановлено премію у розмірі 60%), травень 2013 року (підвищення надбавки за вислугу років), листопад 2013 року (встановлено премію у розмірі 80%), квітень 2015 року (підвищення надбавки за військове звання).

Апеляційний суд, перевіривши правильність застосування відповідачем вказаних базових місяців для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення встановив, що з серпня 2009 року по листопад 2009 року відповідач обрав базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача серпень 2009 року. Цей місяць, на думку апеляційного суду, є базовим з огляду на те, що у серпні 2019 року позивач влаштувався на службу до відповідача. За цей період індекс споживчих цін перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток лише в листопаді 2009 року. Апеляційний суд встановив, що відповідач за листопад 2009 року не нарахував та не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення, а, отже, у відповідача є відповідний обов`язок.

У грудні 2009 року відповідач обрав базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача грудень 2009 року. Цей місяць, на думку апеляційного суду, є базовим з огляду на те, що у грудні 2009 року позивачу підвищена надбавка за військове звання. Оскільки, індекс споживчих цін у грудні 2009 року не перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток, то відповідач правомірно не нарахував та не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за грудень 2009 року.

За період з січня 2010 року по квітень 2010 року відповідач обрав базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача січень 2010 року. Цей місяць, на думку апеляційного суду, є базовим з огляду на те, що у січні 2010 року позивачу встановлена надбавка за виконання особливо важливих завдань в розмірі 45%, яка є постійною складовою грошового забезпечення. За цей період індекс споживчих цін перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток в січні і лютому. Апеляційний суд встановив, що відповідач за січень і лютий 2010 року не нарахував та не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення, а отже у відповідача є відповідний обов`язок.

За період з травня 2010 року по червень 2010 року відповідач обрав базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача травень 2010 року. Цей місяць, на думку апеляційного суду, є базовим, з огляду на те, що у травні 2010 року позивачу підвищена надбавка за вислугу років, яка є постійною складовою грошового забезпечення. За цей період індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток, тому відповідач правомірно не нарахував та не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за цей період.

За період з липня 2010 року по червень 2012 року відповідач обрав базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача липень 2010 року. Цей місяць, на думку апеляційного суду, не є базовим з огляду на те, що у липні 2010 року позивачу встановлена надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 40%, тобто у меншому розмірі ніж позивач отримував раніше. Тому базовим місяцем для обчислення індексу споживчих проведення індексації грошового забезпечення за цей період є травень 2010 року. За цей період індекс споживчих цін перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток в січні і вересні 2010 року та в березні і квітні 2011 року.

Отже, апеляційний суд встановив, що відповідач для обчислення індексації грошового забезпечення в січні і вересні 2010 року та в березні і квітні 2011 року обрав невірний базовий місяць. На думку апеляційного суду, відповідача необхідно зобов`язати провести індексацію грошового забезпечення в січні і вересні 2010 року та в березні і квітні 2011 року з урахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення травня 2010 року.

За період з липня 2012 року по жовтень 2012 року відповідач обрав базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача липень 2012 року. Цей місяць, на думку апеляційного суду, є базовим з огляду на те, що у липні 2012 року позивач переведений на іншу посаду, де він отримував грошове забезпечення у більшому розмірі ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. За цей період індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток, тому відповідач правомірно не нарахував та не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за цей період.

За період з липня 2012 року по жовтень 2012 року відповідач обрав базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача липень 2012 року. Цей місяць, на думку апеляційного суду, є базовим з огляду на те, що у липні 2012 року позивач переведений на іншу посаду, де він отримував грошове забезпечення у більшому розмірі ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. За цей період індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток, тому відповідач правомірно не нарахував та не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення.

За період з листопада 2012 року по грудень 2013 року відповідач обрав базові місяці для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача листопад 2012 року, грудень 2012 року (підвищення надбавки за військове звання), березень 2013 року (встановлено премію у розмірі 60%), травень 2013 року (підвищення надбавки за вислугу років), листопад 2013 року (встановлено премію у розмірі 80%). Ці місяці, на думку апеляційного суду, є базовими з огляду на те, що у позивача змінилися постійні складові грошового забезпечення. За цей період індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток, тому відповідач правомірно не нарахував та не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення.

За період з лютого 2014 року по березень 2015 року відповідач обрав базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача лютий 2014 року. Цей місяць, на думку апеляційного суду, не є базовим з огляду на те, що у лютому 2014 року не відбулося зміни грошового забезпечення позивача. Отже, апеляційний суд встановив, що відповідач для обчислення індексації грошового забезпечення з лютого 2014 року по березень 2015 року обрав невірний базовий місяць.

На думку апеляційного суду, відповідача необхідно зобов`язати провести індексацію грошового забезпечення за період з лютого 2014 року по березень 2015 року, з урахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення листопада 2013 року (встановлено премію у розмірі 80%).

За період з квітня 2015 року по грудень 2015 року відповідач обрав базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача квітень 2015 року. Цей місяць, на думку апеляційного суду, є базовим з огляду на те, що у квітні 2015 року позивачу підвищено надбавку за військове звання.

Отже, апеляційний суд встановив, що відповідач для обчислення індексації грошового забезпечення з квітня 2015 року по грудень 2015 року обрав вірний базовий місяць.

Відповідно до абзаців 1-6 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та застосовується з 01.12.2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, за змістом пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.

Отже, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).

Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 листопада 2021 року по справі № 120/313/20-а.

Апеляційний суд встановив те, що зміна посадових окладів, з урахуванням періоду проходження військової служби позивача, відбулась 01 січня 2008 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі постанова № 1294).

Таким чином, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року.

Надалі, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1036, яка набрала чинності з 01.01.2017, до постанови № 1294 внесено чергові зміни, зокрема, в частині визначення посадових окладів осіб начальницького складу установ виконання покарань.

Тобто, з 01.01.2017 посадовий оклад позивача змінився, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації.

Таким чином, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, а з 01.01.2017 - січень 2017 року.

Постанова № 1294 втратила чинність з 01 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, та які дотепер не змінювалися.

Таким чином, з 01.03.2018 по 20.01.2023 базовим місяцем для проведення індексації повинен бути березень 2018 року.

Як свідчить розрахунок індексації грошового забезпечення, з 01.01.2016 по 31.12.2016 розрахунок індексації позивача здійснювався з розрахунку базового місяця - квітень 2015 року, отже відповідач не врахував зміну порядку обрахунку базового місяця, який відбувся в грудні 2015 року.

Поряд з цим, з 01.01.2017 по 28.02.2018 базовим місяцем при нарахуванні позивачу індексації відповідач визначив січень 2017 року, а з 01.03.2018 по 20.01.2023 - березень 2018 року, тобто при визначенні базових місяців в період з 01.01.2017 по 20.01.2023 відповідач діяв правомірно та в межах визначеного законом порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.01.2023, вважав, що з метою ефективного захисту порушеного права, за захистом якого позивач звернувся до суду, належить зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача індексації-різниці за вказаний період, відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне:

Порядок проведення індексації грошових доходів населення передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

Щодо «поточної» індексації, то право особи на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Щодо «фіксованої» суми індексації, то необхідно зазначити, що вказаний термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Проте постановою Уряду № 1013 від 09 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01 грудня 2015 року у ньому, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

Між тим, з 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації - різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Ураховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації - різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Суд дійшов висновку, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_2 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають суду підстави зробити висновок, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки) та від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21 з подібними правовідносинами.

Апеляційний суд, з довідки відповідача про нараховану індексацію за період з 01.03.2018 по 20.01.2023, встановив, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по грудень 2018 року не провадилась у зв`язку з тим, що величина індексу споживчих цін не перевищувала поріг індексації в розмірі 103%. Нарахування і виплата позивачу індексації грошового забезпечення розпочалася з грудня 2018 року при цьому позивачу визначено базовий місяць березень 2018 року.

У цьому контексті, суд першої інстанції встановив те, що у цій справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01 березня 2018 року не є спірними.

Так, суд першої інстанції вірно встановив, що індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року, перевищив поріг індексації у жовтні 2018 року, був опублікований Держстатом у листопаді 2018 року і з грудня 2018 року у позивача з`явилося право на індексацію.

Одночасно апеляційний суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078, позивач має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року до 20 січня 2023 року (дати звільнення) та не вирішував питання щодо наявності у позивача права не цей вид індексації за спірний період.

За таких обставин суд першої дійшов до висновку, що у випадку, який розглядається, відповідач учинив протиправну бездіяльність, яка полягає саме у не вирішенні питання про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 20 січня 2023 року, а тому заявлену позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01 березня 2018 року по 20 січня 2023 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року належить задовольнити у такий належний спосіб: визнати протиправними дії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96») щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.01.2023 відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 № 1078.

З метою ефективного захисту порушеного права, за захистом якого позивач звернувся до суду, суд першої інстанції вирішив зобов`язати Державну установу «Городищенська виправна колонія (№ 96)» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації -різниці за період з 01.03.2018 по 20.01.2023, відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 № 1078.

З приводу вказаних висновків суду першої інстанції апеляційний суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд встановив, що апеляційна скарга не містить жодних доводів щодо рішення суду в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 20 січня 2023 року, відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Однак, за результатами розгляду апеляційної скарги, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в цілому.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в цій частині, хоча і не навів обґрунтування своєї позиції.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у період з вересня 2009 року по січень 2023 року.

Для виплати індексації за період з вересня 2009 року по січень 2023 року позивач визначив єдину підставу це Закону України ««Про індексацію грошових доходів населення».

Вищевказане свідчить про те, що позивач вважав, що його права порушені невиплатою «поточної» індексації, оскільки виплата «фіксованої» суми індексації здійснюється на підставі абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 № 1078. Крім того, виплата «фіксованої» індексації можлива з 01 березня 2018 року, а позивач не розділяє (не змінює) підстави нарахування індексації протягом періоду з вересня 2009 року по січень 2023 року.

Крім того, у позовній заяві позивач не зазначав кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Так, позивач зобов`язаний був вказати, а суд першої інстанції перевірити:

- розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року;

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року;

- чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації;

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції вдався до довільного тлумачення підстав цієї частини позовних вимог, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зміну способу судового захисту.

Апеляційний суд встановив, що за період з 01 березня 2018 року по 20 січня 2023 року поточна індексація грошового забезпечення проведена відповідно до норм чинного законодавства, в межах повноважень відповідача та у спосіб встановлений законодавством, а тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Підводячи підсумок наведеного вище, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у спосіб:

- визнання протиправними дій Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)» щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2009 року по 31.12.2016 року.

- зобов`язання Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)» здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за листопад 2009 року, враховуючи базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача серпень 2009 року, за лютий 2010 року, враховуючи базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача січень 2010 року, за січень і вересень 2010 року та березень квітень 2011 року, з урахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення травня 2010 року, з 01 лютого 2014 року по 31 березень 2015 року, з урахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення листопада 2013 року, з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року з урахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення - січня 2008 року.

Вказаний висновок є підставою для часткового задоволення позову.

Водночас, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють правила застосування базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення та зробив неправильний висновок, що відповідач, для нарахування індексації грошового забезпечення з 01.09.2009 року по 31.12.2016 року, мав застосувати базовий місяць січень 2008 року. Крім того, суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового про часткове задоволення позову.

Наведені міркування є підставою для задоволення апеляційної скарги частково.

Апеляційний суд встановив, що позивач судовий збір за подання позову не платив, оскільки, звільнений від сплати такого, в силу вимог Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96) задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року в справі № 380/9047/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)» щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2009 року по 31.12.2016 року.

Зобов`язати Державну установу «Городищенська виправна колонія (№ 96)» здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за листопад 2009 року, враховуючи базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача серпень 2009 року, за лютий 2010 року, враховуючи базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача січень 2010 року, за січень і вересень 2010 року та березень - квітень 2011 року, з урахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення травня 2010 року, з 01 лютого 2014 року по 31 березня 2015 року, з урахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення листопада 2013 року, з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року з урахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення - січня 2008 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді І. В. Глушко
Р. М. Шавель