Справа № 560/9507/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/9507/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

02 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Надольна М.С.,

представника позивача: Довгополої К.А.,

представника відповідача: Ковальчук Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЦЗ-48/ХМ/а-2 від 02 травня 2023 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на адресу Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшли матеріали фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Зі змісту матеріалів фактичної перевірки встановлено, що 13.02.2023 посадовими особами ГУ ДПС в Хмельницькій області під час проведення фактичної перевірки ресторану " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою АДРЕСА_1 встановлено використання праці найманих працівників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , без укладання з ними трудових угод.

Перевіряючими складено акт №1477/02-01-24-06/ НОМЕР_1 від 13.02.2023, у якому зазначено про порушення позивачем положень ст. 2, ст. 3, ст. 21, ст. 24 Кодексу законів про працю України та вимог постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2015 № 413 "Про порядок повідомлення Державної податкової служби та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу/ укладання контракту."

Висновки акту перевірки ґрунтуються на письмових поясненнях ОСОБА_2 , відповідно до яких він працює з липня 2023 у ФОП ОСОБА_1 , графік роботи 3 дні через 3 дні. Згідно з поясненнями ОСОБА_3 з 16.01.2023 по 05.03.2023 вона проходить практику за вказаним місцем господарської діяльності.

Не погоджуючись з актом перевірки, представник позивача подав заперечення на акт, до якого були надані додаткові документи. У запереченнях на акт перевірки позивач зазначив, що ОСОБА_2 перебуває у оформлених трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 з серпня 2022 року, працює на посаді кухаря.

У відповіді на заперечення від 08.03.2023 ГУ ДПС у Хмельницькій області зазначило, що факт використання неоформленого найманого працівника ОСОБА_3 спростовується, оскільки вона рахується практикантом у ФОП ОСОБА_4 згідно з наданою угодою №37 від 01.12.2022. Висновки акту фактичної перевірки щодо використання праці неоформленого працівника ОСОБА_2 є такими, що підтверджені та відповідають вимогам законодавства України.

02 травня 2023 на підставі зазначеного акту фактичної перевірки начальником Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці винесено постанову від 02.05.2023 за №43-48/ХМ/а-2 про накладення на ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю та зайнятість населення штрафу у розмірі 67 000,00 грн.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Порядок проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) та відповідно до якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо) (пункт 80.6 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - КЗпП України) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок № 509), у пункті 1 та 2 якого визначено механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами 2-7 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи накладаються на підставі, зокрема, актів перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Таким чином, акт перевірки, складений територіальним органом ДПС, під час якої виявлені порушення законодавства про працю, є самостійною підставою для накладення штрафу відповідно до статті 265 КЗпП України.

У частині 8 статті 265 КЗпП України встановлено, що штрафи, зазначені в абзаці 2 частини 2 цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, в установі, організації.

Отже, приймаючи оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу, уповноважена особа відповідача виходила з обставин, встановлених актом перевірки щодо неоформленого працівника ОСОБА_2 .

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім; 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Так, згідно з висновками акту перевірки позивачем допущено до роботи особу без укладення трудового договору, оформлення наказу про прийняття на роботу, та не подано повідомлення до податкового органу про прийняття працівника на роботу, за що позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої ст.265 КЗпП України.

Відповідно до письмових пояснень позивача висновки акту фактичної перевірки щодо використання праці неоформленого працівника є помилковими, оскільки ОСОБА_2 на час проведення перевірки перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 , яка також здійснює підприємницьку діяльність за тією ж адресою.

Судом встановлено, що Головному Управлінню ДПС у Хмельницькій області були надані документи, які підтверджували факт працевлаштування працівника ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_4 .

Так, згідно з наказом про прийняття на роботу від 12.08.2022 №12-к/тр ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду кухаря. 15.08.2022 між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладений трудовий договір про прийняття на роботу продавцем. Крім того, відповідачу були надані докази, що ФОП ОСОБА_4 направляла на адресу податкового органу повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладання контракту.

Отже, позивачем було надано відповідачу належні докази, які підтверджують офіційне працевлаштування ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_4 , яка здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, з наданих документів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 здійснюють аналогічну діяльність в сфері послуг ресторанів, мобільного харчування за однією і тією ж адресою.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що особа має право бути одночасно у трудових відносинах з кількома роботодавцями, колегія суддів враховує, що обставин щодо перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 , виконання робіт з відома, за дорученням та в його інтересах, отримання заробітної плати від позивача, перевіряючими не встановлено та до акта перевірки не долучено, відповідних доказів матеріали справи не містять.

При цьому, пояснення, отримані від ОСОБА_2 під час проведення перевірки не є належними, достатніми доказами, які підтверджують наявність підстав для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ст. 265 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням усіх обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують обставини, викладені в акті №1477/02-01-24-06/ від 13.02.2023. Під час судового розгляду справи доводи апелянта про наявність у позивача порушень законодавства про працю, за які останній може нести відповідальність у вигляді фінансових санкцій, не знайшли свого підтвердження належними та достатніми доказами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №ЦЗ-48/ХМ/а-2 від 02 травня 2023 року про накладання на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Оцінюючи доводи відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які, зокрема, подаються до закінчення судових дебатів у справі (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту акту прийому-передачі наданих послуг №01 від 30.06.2023 встановлено, що адвокатом виконані наступні роботи: складання та подання в Хмельницький окружний адміністративний суд позовної заяви у справі, друк та формування документів, що додаються до позовної заяви, представництво інтересів позивача у справі, разом вартість послуг становить 12 000 грн.

На підтвердження витрат надано квитанцію до платіжної інструкції від 30.05.2023 №0.0..1 та заключну виписку за 30.05.2023, рахунок-фактуру № 01-05/2023 від 29.05.2023.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо розміру гонорару, узгодженого між позивачем та в договорі про надання правової допомоги № 05/2023 від 21.02.2023, колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вищевказане було враховано під час укладення договору про надання правової допомоги № 05/2023 від 21.02.2023.

Надання адвокатських послуг позивачу повністю підтверджується матеріалами справи.

В межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору про надання правової допомоги у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, оскільки такі визначалися сторонами на час підписання цього договору, а отже є визначеним.

З урахуванням висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 колегія суддів зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18, від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19.

Відтак, з урахуванням наданих позивачем доказів понесених витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість компенсації витрат позивача на оплату правничої допомоги в розмірі 4000 грн., що є співмірним і обґрунтованим.

доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 квітня 2024 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.