Справа № 242/18/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року справа №242/18/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Євдокімова Олексія Миколайовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 січня 2024 року у справі № 242/18/24 (головуючий І інстанції Черков В.Г.) за позовом ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАД № 726172 від 24.09.2023 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обгрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 24.09.2023 о 23 годині рухався по вул. Московська у м. Селидове, був зупинений поліцейським, який не представився, не поінформував позивача про причину зупинення транспортного засобу, вимагав пройти огляд на стан сп`яніння.

Після проведення огляду на стан сп`яніння, поліцейський повідомив позивача, що на нього буде складено постанову за керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії.

Проте посвідчення водія у позивача було в наявності та пред`явлено поліцейському.

У поліцейського відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу, позивачу не було надано службового посвідчення, порушені права позивача на захист.

Отже, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправною та безпідставною, відсутні докази про наявність в діях позивача правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 січня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Матеріали справи не містять жодного доказу законної причини зупинки транспортного засобу позивача, проте суд першої інстанції не врахував приписи ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Оскільки були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, тому і вимоги поліцейського про пред`явлення посвідчення водія є незаконною.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд справи без їх участі, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені судами обставини справи.

24 вересня 2023 року об 23:25 год. поліцейським СРПП відділу поліції № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Лівенковим Юрієм Геннадійовичем, винесено постанову серії БАД № 726172, про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, та застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, за те, що 24.09.2023 о 23:25 год. у місті Селидове по вулиці Московська, буд. 43 водій керував ТЗ не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України.

Зазначені обставини підтверджуються наданим відповідачем відеозаписом, який свідчить, що позивач після проходження відповідного огляду на використання газоаналізатора повідомляє, що посвідчення водія залишив вдома.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що наданими відповідачем доказами підтверджено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а керування транспортним засобом о 23 годині 00 хвилин, тобто під час комендантської години, не позбавляло права поліцейського на зупинку керованого позивачем автомобіля.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

На підставі частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ (далі Закон № 3353-ХІІ) водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На підставі пункту 2.4. Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи щодо адміністративних правопорушень передбачених ст. 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

На підставі пункту 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573, під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності. На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

В зв`язку зі збройною агресією РФ, в Донецькій області введено комендантську годину, яка з 01 вересня 2022 року починається з 21 та закінчується о 05 годині наступного дня (посилання на Донецьку обласну військову адміністрацію https://dn.gov.ua/news/z-1-veresnya-komendantska-godina-na-donechchini-pochinayetsya-o-2100-i-zakinchuyetsya-o-0500-nastupnogo-dnya).

Як свідчать матеріали справи, позивач керував транспортним засобом 24 вересня 2023 року о 23:25 у місті Селидове по вулиці Московська, тобто під час дії комендантської години, та був зупинений поліцейським, який встановив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії.

З огляду на вищевказані нормативно-правові акти щодо воєнного стану та встановлення комендантської години, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що встановлення заборони руху транспортних засобів під час комендантської години є правомірною підставою для зупинки поліцейським такого транспортного засобу.

Тому доводи апелянта про відсутність у поліцейського законних підстав для зупинки транспортного засобу позивача є неприйнятними.

Оскільки під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 виявилося, що водій не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, тому відповідачем відповідно до Правил дорожнього руху прийнято постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.09.2023 року серія БАД № 726172 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

На підставі пункту 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як визначено статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є наданий відповідачем відеозапис обставин вчинення позивачем правопорушення 24.09.2023 о 23:25 год.

На підставі вищевикладеного суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначеними належними доказами (відеозаписом) підтверджується вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Інші доводи апелянта висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують та не впливають на суть спору.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до частини третьої статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 січня 2024 року у справі № 242/18/24 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 січня 2024 року у справі № 242/18/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 15 квітня 2024 року є остаточною та відповідно до частини третьої статті 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв