Справа № 160/3385/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2024 рокуСправа №160/3385/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВБАСМЕХРЕМОНТ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «КРИВБАСМЕХРЕМОНТ» (далі позивач, ТОВ «КРИВБАСМЕХРЕМОНТ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Дніпропетровській області), в якій просить суд:
- судові витрати покласти на відповідача ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Ухвалою суду від 12.02.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
26.03.2024 року від відповідача через систему Електронний Суд надійшли додаткові докази.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, у порядку, визначеному п.76.2 ст.76 Податкового кодексу України посадовою особою відповідача було проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податку на додану вартість ТОВ «КРИВБАСМЕХРЕМОНТ» за лютий-грудень 2022, лютий та червень 2023 року.
Акт перевірки надіслано ТОВ «КРИВБАСМЕХРЕМОНТ» рекомендованим листом та, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, вручено уповноваженій особі позивача 07.12.2023 року, що не заперечується сторонами.
Відповідно до інформації наведеній в акті перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем граничних термінів сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з ПДВ визначених 30-ма податковими деклараціями та/або уточнюючими розрахунками податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, поданих у липні, серпні, вересні, грудні 2022 року та січні, березні, липні 2023 року.
Граничні терміни сплати податкових зобов`язань визначених у зазначеній звітності наставали у серпні, вересні, грудні 2022 року та у січні, березні, липні 2023 року. Сплата зазначених податкових зобов`язань здійснювалась, у т.ч. частинами, у періодах - серпень, вересень, жовтень 2022 року, лютий, квітень, серпень 2023 року з порушенням граничних термінів сплати (прострочення) від 2 до 83 днів.
Згідно з висновками акту перевірки, в результаті проведення камеральної перевірки податковим органом встановлено порушення TOB «КРИВБАСМЕХРЕМОНТ» пункту 57.1 статті 57, пункту 50.1 статті 50, підпункту 203.2 статті 203, п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, в частині недотримання граничних строків сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість на суму ПДВ 2 187 381,93 грн. у т.ч. порушення строку сплати:
- до 30 календарних днів - на загальну суму ПДВ 2 065 024,93 грн.;
- більше 30 календарних днів - на загальну суму ПДВ 122 357,00 грн.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем.
Пунктом 50.1 статті 50 ПК України встановлено, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:
а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку...
б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.
Відповідно до п. 203.1 статті 203 розділу V «Податок на додану вартість» ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного.
Пунктом 203.2 статті 203 ПК України визначено, що сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Згідно з п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Пунктом 131.2 статті 131 ПК України передбачено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Відповідно до п.124.1 ст.124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згідно з п.124.2 ст.124 ПК України діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Пунктом 124.3 ст.124 ПК України передбачено, що діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що позивач ні у позовній заяві, ні у відповіді на відзив не заперечує сам факт допущенного ним порушення вимог ПК України в частині недотримання граничних строків сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з ПДВ, також не заперечує кількість днів порушення строків сплати зазначених зобов`язань та не оскаржує розмір штрафних санкцій.
При цьому, відповідно до змісту позовної заяви та відповіді на відзив, ТОВ «КРИВБАСМЕХРЕМОНТ» вважає, що штрафні санкції до підприємства застосовані неправомірно, обґрунтовуючи це наступним:
- штрафні санкції накладені за відсутності безпосередньої вини підприємства у несвоєчасній сплаті узгоджених сум податкових зобов`язань. Контролюючим органом не доведено наявність вини підприємства в неналежному виконанні ним вимог податкового законодавства;
- на ТОВ «КРИВБАСМЕХРЕМОНТ» поширюється дія пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині звільнення від відповідальності за невиконання податкового обов`язку у зв`язку з відсутністю у підприємства можливості його своєчасно виконати. Чинним законодавством, станом на час термінів сплати, які є предметом перевірки, не було врегульовано питання щодо можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків. На період дії правового режиму воєнного стану перебіг визначених Кодексом строків, зокрема сплати податків та зборів, подання звітності зупинено, з огляду на приписи п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України;
Щодо наведених вище доводів позивача, суд зазначає наступне.
Згідно із п.109.1 ст. 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 109.2 ст.109.3 ПК України передбачено, що порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до п.109.3 ст.109.3 ПК України у випадках, визначених пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивача було притягнуто до відповідальності у вигляді накладення штрафу за затримку сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, на підставі п.124.1 ст.124 ПК України.
При цьому, у Податковому кодексі України вина платника не передбачена як обов`язковий елемент складу податкового правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, що підтверджується змістом пункту 109.3 статті 109 ПК України.
Крім того, пунктом 124.1 статті 124 ПК України не передбачено застосування збільшеного розміру (ставки) штрафних санкцій за умисність (при наявності умисного діяння) або повторність діяння, як це передбачено пунктами 124.2, 124.3 статті 124 ПК України.
За наслідками проведеної перевірки до ТОВ «КРИВБАСМЕХРЕМОНТ» оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями застосовано штрафні санкції на підставі і в розмірі передбаченими пунктом 124.1 статті 124 ПК України.
У зв`язку з зазначеним, суд погоджується з доводами відповідача про те, що у податкового органу не було підстав для визначення/доказування наявності умислу і повторності в діяннях позивача.
Разом з цим, позивач був обізнаний із граничними строками сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, адже вони закріплені в ПК України та знаходяться у вільному доступі для ознайомлення.
Тобто, платник податків був обізнаний та мав можливість дотриматися норм чинного законодавства в частині своєчасної сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, однак не вжив достатніх заходів для цього.
Дане діяння платника податків, вважається винним, зважаючи, що особа мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податковим кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Відповідно до пп. 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 392, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, зокрема, щодо:
строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), І квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень - травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року).
Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року №225 (далі - Порядок №225) у разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року №225 або Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - фізичної особи, зокрема самозайнятої особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року №225 до контролюючого органу в порядку передбаченому пунктом 8 цього розділу.
Згідно з Порядком №225 керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає вмотивоване рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку на підставі відповідної заяви платника податків.
Суд зазначає, що Порядок №225 не містить обмежень стосовно податкових періодів (до набрання чинності вказаним Порядком або після), за які неможливо виконувати податкові обов`язки, або інформацію щодо обставин, пов`язаних з проведенням воєнних (бойових) дій, терористичними актами, диверсіями або іншими обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), спричиненими військовою агресією російської федерації, тимчасовою окупацією збройними формуваннями російської федерації.
Тобто платник податків вправі у заяві визначити будь-який період починаючи з 24.02.2022 року, за який неможливо виконувати податкові обов`язки.
Позивач у позовній заяві та відповіді на відзив не доводив наявність обставин звернення Товариства до податкового органу з відповідною заявою на виконання положень Порядку №225, будь-яких доказів на підтвердження існування таких обставин не надавав, підставами позову не визначав.
Слід зазначити, що посилання позивача на сам факт запровадження воєнного стану в Україні не може безумовно вважатись поважною причиною для звільнення від відповідальності за порушення строків сплати узгодженої суми податкових зобов`язань.
До позовної заяви не надано жодних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасної сплати позивачем узгодженої суми податкових зобов`язань.
Доводи позивача про те, що згідно з підпунктом 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тому на період дії правового режиму воєнного стану перебіг визначених Кодексом строків, зокрема сплати податків та зборів, подання звітності зупинено, є безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються судом, з огляду на наступне.
Підпунктом 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України (в редакції чинній на момент проведення перевірки та на цей час) передбачено, що тимчасово, до 1 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім, серед іншого: строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу.
Аналогічні приписи також містились у підпункті 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, в редакціях чинних на момент виникнення обов`язку позивача зі сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, визначеного в уточнюючих розрахунках та податкових деклараціях, які зазначені в акті перевірки, а саме: для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім, серед іншого: сплати податків та зборів платниками податків.
З аналізу приписів підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України в наведених вище редакціях випливає, що перебіг строків визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи дійсно було зупинено, проте ця ж норма містить виключення, з яких вбачається, що строки сплати податків та зборів платниками податків, а також здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки не зупинялись.
Щодо доводів позивача про те, що податковим органом регіонального рівня порушено прямі норми ПКУ, а саме: п.86.4 ст.86 ПК України (заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті), п.86.7 ст.86 ПК України (право платника податків подання заперечення), пп.86.7.4. п.86.7 ст.86 ПК України (порядок його розгляду), суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволення позовної заяви слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.04.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса