Справа № 520/31345/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 р. Справа № 520/31345/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/31345/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2023 ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 , апелянт) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління аціональної поліції в Харківській області (далі відповідач, ГУНП в Харківській області) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 №289 о/с;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Харківській області від 03.06.2022 №296;

- зобов`язати начальника ГУНП в Харківській області поновити ОСОБА_1 старшого сержанта поліції, на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області;

- стягнути з ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за встановленими нормами за час вимушеного прогулу з 14.06.2022 до дня поновлення на роботі;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 , старшого сержанта поліції, на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення 14.06.2022 до дня поновлення на роботі.

21.12.2023 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 і направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначив, що згідно з листом начальника управління кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 за вих. №Д-630/119-12/01-2023 від 19.10.2023 на його адресу направлено дублікат трудової книжки НОМЕР_1 , військовий квиток серія НОМЕР_2 , копію послужного списку на 6 арк. та витяг із наказу про звільнення на 2 арк. Так, вищевказані документи, в тому числі і наказ про звільнення, згідно платіжної інструкції ТОВ «НоваПей» від 20.10.2023 (номер НОМЕР_3 ) отриманий позивачем 20.10.2023.

03.11.2023 позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ГУНП в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії, отже вказаний строк для оскарження не порушено.

Зауважив, що суд першої інстанції не встановивши день, з якого потрібно вести відлік часу на оскарження, формально підійшов до причин пропуску 15-денного строку на звернення до суду за захистом порушених прав, без врахування обставин, в яких він знаходився з 24.02.2022 до моменту звернення з позовом. Крім того, в описовій частині ухвали від 21.12.2023 зазначено «Граничним строком, враховуючи всі надані докази, оскарження вказаного наказу є 24.11.2023», враховуючи, що позов подано 03.11.2023, тобто в межах строку для оскарження.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ОСОБА_1 , не виходячи на службу, не отримуючи при цьому грошове забезпечення достеменно розумів, що звільнений зі служби в поліції, а 24.10.2022 отримав копію наказу ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 № 289 о/с, отже судом було вірно встановлено, що позивач подаючи позов пропустив строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних причин.

Позивачем було надано додаткові пояснення, в яких він стверджував, що про порушення його прав, свобод та інтересів він довідався з моменту ознайомлення із оскаржуваним наказом, а саме 20.10.2023. До цієї дати він не володів примірниками цих документів, не був обізнаний про їх зміст та відповідно не міг оскаржити.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, розгляд справи проведено без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив на апеляційну скаргу, заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено наступні обставини справи.

Предметом розгляду цієї справи є накази начальника ГУНП в Харківській області №296 від 03.06.2022 та №289 о/с від 14.06.2022.

09.11.222 ОСОБА_1 вперше звернувся до суду з позовною заявою до ГУНП в Харківській області щодо оскарження вище зазначених наказів (справа №520/9788/22).

21.11.2022 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду позов залишено без руху та надано строк для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

05.12.2022 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду даний позов було повернуто позивачу у зв`язку з невиконням ухвали про без руху.

Ухвалу про повернення позову в даній справі позивачем не було оскаржено в апеляційному порядку.

18.12.2022 ОСОБА_1 вдруге звернувся до суду з позовною заявою до ГУ НП в Харківській області про оскарження вище зазначених наказів (справа № 520/11726/22).

26.12.2022 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку на звернення до суду та залишено позов без руху та надано строк для подання заяви про поновлення строку із зазначенням інших причин та 13.01.2023 даний позов було повернуто позивачу у зв`язку з невиконням ухвали про без руху.

Ухвалу суду від 13.01.2023 про повернення позовної заяви в даній справі позивачем не було оскаржено в апеляційному порядку.

18.12.2022 до окружного суду надійшла третя позовна заява ОСОБА_1 (справа № 520/1370/23).

30.01.2023 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку на звернення до суду та залишено позов без руху та надано строк для подання заяви про поновлення строку із зазначенням інших причин.

15.02.2023 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду даний позов було повернуто позивачу у зв`язку з невиконням ухвали про без руху.

На зазначену ухвалу про повернення позову позивачем було подано апеляційну скаргу, яку постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2023 залишено без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 по справі № 520/1370/23 залишено без змін.

02.11.2023 ОСОБА_1 вчетверте подав до суду адміністративний позов.

16.11.2023 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду позов залишено без руху та надано строк для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

20.11.2023 представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків разом із клопотанням про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

21.12.2023 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду визнано неповажними причини пропуску звернення до суду та повернуто позов.

Повертаючи позов суд першої інстанції виходив з того, що викладені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом від 02.11.2023 (зареєстрований в суді 03.11.2023), не можуть бути визнані поважними та такими, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами (перебування на стаціонарі, стихійне лихо тощо) для своєчасного вчинення відповідних дій з тих підстав, що КАС України передбачено, що у разі незгоди сторони з рішенням (ухвалою) суду передбачено право на оскарження його в апеляційному порядку, оскільки в адміністративному провадженні №520/9788/22 (провадження, де позивач звернувся вперше до суду з позовом про скасування наказів від 14.06.2022 №289 о/с та від 03.06.2022 №296) строк на звернення позивача до суду з часу як надійшла відповідь на запит адвоката 24.10.2022 по час звернення до суду не був пропущений, на відміну від даного звернення.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1 ст. 122 КАС України).

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

Таке трактування приписів ч. 3 ст. 122 КАС України відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року по справі № 640/25034/19.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Так, позивача звільнено зі служби 14.06.2022 року відповідно до наказу №289 о/с.

Як встановлено із ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 та ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2023, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції від 30.01.2023, по справі №520/1370/23 (ресурс Єдиного державного реєстру судових справ) до позовної заяви представником позивача надано клопотання про поновлення строку звернення до суду в обґрунтування якого посилався на те, що копія витягу з наказу про звільнення ОСОБА_1 від 14.06.2022 разом з копіями матеріалів службового розслідування, за адвокатським запитом представника позивача, надійшли на його електронну адресу лише 24 жовтня 2022 року.

Тобто даними судовими рішеннями встановлено, що представник позивача, як наслідок і позивач, з підставами звільнення були ознайомлені 24.10.2022.

Як наслідок, дані обставини спростовують доводи апелянта про те, що про оскаржувані накази йому стало відомо лише 20.10.2023.

Однак, до суду з даним адміністративним позовом позивач звернувся 02.11.2023.

Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом більше ніж через рік з моменту, як йому стало відомо про порушення його прав.

Посилання апелянта про те, що зв`язок з адвокатом Меркуловою Н.А. було втрачено, а тому він не володів інформацією про подання його представником позовів до суду колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки про порушене право позивачу стало відомо 24.11.2023.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що про порушення прав, свобод та інтересів він дізнався з моменту ознайомлення із оскаржуваним наказом 20.10.2023, після отримання примірника наказу, оскільки дізнавшись 24.10.2022 про існування наказу про звільнення та втрати зв`язку із своїм адвокатом (за словами позивача), останній мав право звернутися до суду з позовом та в порядку ч.1 ст. 80 КАС України заявити клопотання до суду про витребування оскаржуваного наказу у відповідача.

Доводи апеляційної скарги стосовно знаходження позивача на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога з 28.04.2022 по 12.08.2022, а після деокупації м. Ізюма - проходження обстеження, лікування та реабілітації у зв`язку з отриманим ушкодженням колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, оскільки доказів поважності причин неможливості звернутися до суду з позовом з 24 жовтня 2022 року до листопада 2023 року ОСОБА_1 не надано.

Стосовно доводів про те, що в описовій частині ухвали від 21.12.2023 зазначено «Граничним строком, враховуючи всі надані докази, оскарження вказаного наказу є 24.11.2023» колегія суддів зазначає наступне.

Як було встановлено раніше, про оскаржувані накази позивачу стало відомо 24.10.2022.

Також в описовій частині ухвали, на яку посилається апелянт судом першої інстанції зазначено «Суд враховує, що на адресу позивача копія наказу про звільнення разом з копіями службового розслідування надійшли лише 24.10.2022 року».

Враховуючи те, що строк на оскарженння становить один місяць, то граничним строком є 24.11.2022.

З наведеного можна зробити висновок, що судом першої інстанції було допущено описку, яка не впливає на суть справи.

Відповідно до ч.2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Із врахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем не зазначено поважних підстав для поновлення процесуального строку та позовну заяву необхідно повернути позивачу.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, які мають значення для вирішення даного питання, відповідає нормам процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 311, 315, 316, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року по справі № 520/31345/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін