Справа № 280/1340/24
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 квітня 2024 року (09:25)Справа № 280/1340/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РОНКПП НОМЕР_1 ), в особі представника адвоката Амельченка Миколи Дем`яновича ( АДРЕСА_2 ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005; ); Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ; 42098368; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач), в особі представника адвоката Амельченка Миколи Дем`яновича, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі- відповідач 2), в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 №79 від 23.08.2023 в частині відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача 1 зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи тракториста-машиніста періоди роботи: з 04.05.1993 по 16.11.2015 та з 01.03.2016 по 29.05.2018 на посаді тракториста-машиніста в ПСП Агрофірма «Росія»;

зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із включенням періодів роботи: з 04.05.1993 по 16.11.2015 та з 01.03.2016 по 29.05.2018 на посаді тракториста-машиніста в ПСП Агрофірма «Росія».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням №79 від 23.08.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Із таким рішення позивач не погоджується, оскільки йому виповнилось повних 55 років і позивач має загальний трудовий стаж 39 років 22 дні, з яких трактористом 24 роки 9 місяців 10 днів, тобто більше 20 років, як вимагає приписи п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зауважує, що головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу. Просить задовольнити позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

11.03.2024 до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 11591), в якому останній зазначає, що 16.08.2023 ОСОБА_1 звернувся через веб-портал до ГУ ПФУ в Запорізькій області із зверненням від № 1040, щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, ГУ ПФУ в м. Києві з урахуванням принципу екстериторіальності, розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 від 16.08.2023 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 23.08.2023 № 79 встановлено що, право на пенсію за вислугу років, мають працівники за списками професій і посад, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1993 583, якщо не висувається додаткових умов, та визначається по записам трудової книжки. Відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, військовий квиток, диплом, довідки про підтвердження трудової діяльності), загальний страховий стаж складає 39 років 22 дні. Згідно записів трудової книжки, робота яка дає право на пенсію за вислугу років, відсутня. Враховуючи вищезазначене гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю стажу за вислугу років. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

21.03.2024 до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 13502), в якому останній зазначає, що Територіальним органом Фонду, який мав опрацювати заяву позивача про призначення пенсії відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань визначено ГУ ПФУ в м. Києві. Так, ГУ ПФУ в м. Києві, за результатами розгляду заяви позивача, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, яке підписано керівником та долучено до електронної пенсійної справи. Таким чином, ГУ ПФУ в Запорізькій області заяву позивача про призначення пенсії за віком не розглядав та рішення щодо неї не приймав, отже не вчиняв протиправних дій щодо позивача, а тому не має відповідати в частині позовних вимог про зобов`язання зарахувати спірні періоди роботи та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

16.08.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням вимог до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Так, рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 23.08.2023 №79 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю стажу за вислугу років (а.с.41-42).

У рішенні зазначено, що відповідно до пункту 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, відповідно статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають:

- окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу; робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені;

- водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи;

- механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, а також плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення);

- працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах;

- робітники і майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих па обслуговуванні механізмів і обладнання;

- деякі категорії артистів театрів та інших театрально-видовищних підприємств і колективів відповідно до пункту «ж» ст. 55;

- працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55;

- спортсмени відповідно до пункту "є" статті 55.

Право на пенсію за вислугу років, мають працівники за списками професій і посад, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1993 №583, якщо не висувається додаткових умов, та визначається по записам трудової книжки.

Відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, військовий квиток, диплом, довідки про підтвердження трудової діяльності), загальний страховий стаж складає 39 років 22 дні.

Згідно записів трудової книжки, робота яка дає право на пенсію за вислугу років, відсутня.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 29.08.2023 № 14018-14698/В-02/8-0800/23 позивача повідомлено, що за зверненням від 16.08.2023 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в м. Києві прийнято рішення про відмову від 23.08.2023 №79. Крім того роз`яснено, що згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 розділу XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону №1058 право на пенсію за віком мають чоловіки, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільськогосподарського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. Додатково повідомлено, на попередні звернення позивача щодо призначення пенсії за віком відповідно до п.3 ст. 114 Закону №1058 позивачу були надані роз`яснення листами Головного управління №11202-10093/В-02/8-0800/22 від 18.10.2022 та №12673-12116/В-02/8-0800/22 від 17.11.2022 (а.с.43).

Не погодившись з рішенням відповідача 2, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) та Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Законом №1058 передбачені такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Таким чином, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах особа має звернутися до відповідно територіального підрозділу пенсійного органу із заявою про призначення такого виду пенсії та надати встановлений перелік документів.

Як встановлено за результатами дослідження матеріалів справи, позивач до пенсійного органу звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Так, такий вид пенсії, як пенсія за вислугу років передбачена Законом №1788, та відповідно до ст. 51 встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

За приписами ст. 52 Закону №1788, право на пенсію за вислугу років мають: окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу; робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи; механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, а також плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення); працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах; робітники і майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання; деякі категорії артистів театрів та інших театрально-видовищних підприємств і колективів відповідно до пункту "ж" статті 55; працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55; спортсмени відповідно до пункту "є" статті 55.

Враховуючи те, що позивач подав заяву про призначення йому пенсії за вислугу років, відповідач 2 за принципом екстериторіальності надав оцінку саме наявності права у позивача на призначення такого виду пенсії.

Питання щодо наявності у позивача права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах пенсійним органом не розглядалось, оскільки позивач із такою заявою не звертався.

Однак, у прохальній частині позовної заяви позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 №79 від 23.08.2023 в частині відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати відповідача 1 зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи тракториста-машиніста періоди роботи: з 04.05.1993 по 16.11.2015 та з 01.03.2016 по 29.05.2018 на посаді тракториста-машиніста в ПСП Агрофірма «Росія» та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із включенням періодів роботи: з 04.05.1993 по 16.11.2015 та з 01.03.2016 по 29.05.2018 на посаді тракториста-машиніста в ПСП Агрофірма «Росія».

З огляду на встановлені обставини, спір між сторонами у контексті заявлених вимог відсутній.

Разом з цим, відповідачами питання зарахування/не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача на посаді тракториста-машиніста також не розглядалось.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й рішення органу місцевого самоврядування, що є предметом цього спору.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені прав чи інтереси особи позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, а також підтверджена у Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18.

Беручи до уваги вищезазначене, рішення відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років №79 від 23.08.2023 є правомірним.

Позивач не надав суду доказів, що він звертався із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст. 114 України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та на підставі такої заяви йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд зауважує, що позивач не позбавлений права на подання заяви про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, за наявності відповідного віку та стажу.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РОНКПП НОМЕР_1 ), в особі представника адвоката Амельченка Миколи Дем`яновича ( АДРЕСА_2 ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005; ); Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ; 42098368; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 15.04.2024.

Суддя Ю.В. Калашник