Справа № 140/1655/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/1655/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі ГУ ПФУ у м. Києві, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у м. Києві від 02 лютого 2024 року №54 про відмову у переведенні позивача на пенсію по віку відповідно до Закону України "Про державну службу"; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити переведення та виплату пенсії по віку позивачу відповідно до Закону України "Про державну службу" з 30 січня 2024 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах митного контролю з 05 січня 1995 року по 30 червня 2021 року та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії держаного службовця від 30 січня 2024 року за №7.3-22-49/6 та №7.3-22-49/7 виданих Волинською митницею.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, як отримувач пенсії по віку згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Позивач 30 січня 2024 року, звернувся до відповідача 1 із заявою про переведення на пенсію за віком згі дно Закону України Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), надавши всі необхідні документи, на що ГУ ПФУ у м. Києві було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 29 вересня 2023 року №98, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу державної служби.

Уважаючи дії пенсійного органу щодо не зарахування до стажу державної служби періоди роботи в органах митного контролю з 05 січня 1995 року по 30 червня 2021 року та визначення розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пен сії державного службовця від 30 січня 2024 року за №7.3-22-49/6 та №7.3-22-49/7, виданих Волинською митницею, протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом (арк. спр. 1-4).

У відзиві на позовну заяву від 25 лютого 2024 року №2600-0903-8/38381 представник ГУ ПФУ у м. Києві позовних вимог не визнав, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято рішення від 02 лютого 2024 року №54 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, у зв`язку із незарахуванням до стажу державної служби періоду роботи позивача в органах митного контролю.

При цьому зауважив, що робота в митних органах не є стажем роботи на посадах державного службовця в розумінні Закону № 889-VIII, що надає право на призначення такого виду пенсії.

Зазначає, що на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, так станом на 01 травня 2016 року стаж позивача державного службовця складає 2 роки 2 місяці 27 днів, що є недостатнім для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII.

З наведених підстав просить у задоволенні позовних вимог в повному обсязі відмовити (арк. спр. 25-27).

Від представника ГУ ПФУ у Волинській області 05 березня 2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву №0300-0902-7/12317, в якому відповідач 1 заперечив проти задоволення позовних вимог та вказав, що оскільки позивачу присвоєне спеціальне звання інспектор митної служби, то відсутня підстава для віднесення спірного періоду його роботи до посад державної служби.

Вказує, що станом на 01 травня 2016 року позивач не працював у державному органі на посаді державної служби, отже в податкового органу відсутні підстави для переводу ОСОБА_1 на пенсію за віком у відповідності до Закону № 889-VIII та просив у задоволенні позову відмовити (арк. спр. 32-34).

Інших заяв по суті справи чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 22).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, як отримувач пенсії по віку згідно Закону №1058-IV, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (арк. спр. 6).

Позивач 30 січня 2024 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII) (арк. спр. 11).

До заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 додав копії необхідних документів, а саме паспорт, довідки про заробітну плату та документи про стаж (арк. спр. 12).

Довідкою від 30 січня 2024 року №7.3-12/49-10 підтверджується, що позивач працював з 05 січня 1995 року по 15 березня 2023 року у Ратнівській, Ягодинській та Волинській митницях (арк. спр. 19).

Позивачем надано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на січень 2024 року, відповідно до якої посадовий оклад становить 12 300,00 грн, надбавка за спеціальне звання (Радник митної служби І рангу) 700,00 грн та надбавка за вислугу років (50%) (стаж державної служби 33 роки, 11 місяців, 08 днів) 6 150,00 грн (арк. спр. 14).

Згідно із довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за грудень 2023 року, надбавка за виконання особливої роботи складає 8 121,68 грн та інші виплати в частині, що відповідає календарному місяцю 995,85 грн (арк. спр. 15).

Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) заява про призначення пенсії з доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у м. Києві.

Відповідач 2 рішенням від 02 лютого 2024 року №54 відмовило у переведенні пенсії за віком, відповідно до Закону №889-VIII та відмовлено у перерахунку пенсії (арк. спр. 8).

ОСОБА_1 не погоджуючись із рішенням ГУ ПФУ у м. Києві №98 від 02 лютого 2024 року №54 про відмову у призначенні пенсії відповідно до Закону №889-VIII, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

01 травня 2016 року набув чинності Закон №889-VIII, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, статті 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, статті 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 цього ж розділу визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, статті 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, статті 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, необхідною умовою для одержання пенсії державного службовця, у порядку, що діяв до набрання чинності Законом №889-VIII, є наявність у особи 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII , можуть розраховувати дві категорії осіб:

-державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889, станом на 01 травня 2016 року обіймали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України;

-особи, які на день набрання чинності Законом №889, мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01 травня 2016 року.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з частиною 18 статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон №3723-ХІІ) період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку (частина 18 статті 37 Закону №3723-XII).

До набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (до 1 травня 2016 року) посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначалися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283).

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 (чинним до набрання законної сили Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10 грудня 2015 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії державного службовця відповідач зазначив недостатність у позивача стажу державної служби у зв`язку з тим, що період роботи в органах митної служби не зараховується до стажу державної служби.

Позивач працював в органах митної служби, що підтверджується записами у трудовій книжці (арк. спр. 16-19) та довідкою Волинської митниці Державної митної служби України від 30 січня 2024 року №7.3-12/49-10 (арк. спр. 13).

Як випливає із зазначеної довідки та вбачається з записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 15 серпня 1982 року, позивач, з 05 січня 1995 року (наказ про призначення від 05 січня 1995 №2-к) по 15 березня 2023 рік (наказ про звільнення від 02 березня 2023 року №111-о) дійсно працював на Ковельській, Ягодинській та Волинській митницях.

ОСОБА_1 20 липня 1995 року прийняв присягу державного службовця, про що свідчать записи в трудовій книжці (зворот арк. спр. 17).

Згідно наказу №660-к від 04 листопада 1999 року позивачу з 04 листопада 1999 року присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби 1 рангу (зворот арк. спр. 17).

З 14 серпня 2003 ОСОБА_1 присвоєно достроково персональне звання "Радник митної служби ІІ рангу" (арк. спр. 18).

Позивачу з 01 квітня 2004 року присвоєно спеціальне звання «радник митної служби ІІІ рангу» (арк. спр. 18).

З 25 червня 2005 року ОСОБА_1 присвоєно персональне звання "Радник митної служби 2 рангу" (арк. спр. 18).

З 25 серпня 2010 наказом №1615к від 25 серпня 2010 року позивачу присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби 1 рангу».

Та з 01 червня 2013 року позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця, відповідно до наказу №130-о (зворот арк. спр. 18).

Як убачається з трудової книжки позивача, 31 грудня 2013 року йому присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І рангу» (наказ №528о від 31 грудня 2013 року).

ОСОБА_1 06 грудня 2019 року присвоєно 4 ранг державного службовця (зворот арк. спр. 19).

Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.

Стаття 156 Митного кодексу України 1991 року (набрав чинності 1 січня 1992 року) передбачала, що працівник митного органу України є представником державного органу.

В свою чергу, стаття 154 Митного кодексу України 1991 року передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.

Статтею 430 Митного кодексу України 2002 року (набрав чинності 1 січня 2004 року) визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України "Про державну службу". Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Частиною першою статті 569 Митного кодексу України 2012 року (набрав чинності 1 червня 2012 року) встановлено, що працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Відповідно до статті 588 Митного кодексу України 2012 року, пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Частиною другою статті 588 Митного кодексу України 2012 року визначено, що пенсійне забезпечення працівників органів доходів і зборів, які не є посадовими особами, здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.

З наведених норм частини вісімнадцятої статті 37 Закону №3723-ХІІ, пункту 2 Порядку №283 та Митних кодексів України вбачається, що перебування на посадах митної служби, які передбачають присвоєння спеціального звання, перебування на посадах керівних працівників і спеціалістів органів митного контролю зараховується до стажу державної служби, який відповідно дає право на отримання пенсії державного службовця.

Крім того, чинним пунктом 7 частини другої статті 46 Закону №899-VIII передбачено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Також, згідно з чинним на час звернення із заявою пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, встановлено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Однак, незважаючи на наведені положення законодавства України, ГУ ПФУ у м. Києві під час розгляду заяви позивача про переведення його на пенсію згідно з Законом №889-VIII не з`ясувало чи відносяться посади, на яких він працював, до посад на яких присвоюються спеціальні звання та чи присвоювались позивачу спеціальні звання, чи відносяться посади на яких працював позивач до керівних чи до посад спеціалістів, не дослідило посадові інструкції щодо спірних посад, що призвело до неналежного обрахування стажу позивача, та як наслідок, призвело до відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця.

На підставі викладеного суд, дійшов висновку про те, що відмова ГУ ПФУ у м. Києві у переведенні позивача на пенсію державного службовця є протиправною.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по віку відповідно до Закону №889-VIII з дати звернення (30 січня 2024 року), з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Волинською митницею від 30 січня 2024 року за №7.3-22-49/6 та №7.3-22-49/7 суд зазначає наступне.

Судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, позивач просить зобов`язати відповідача 1 здійснити перерахунок та виплату пенсії по віку відповідно до Закону №889-VIII, при цьому, саме переведення на пенсію по віку відповідно до Закону №889-VIII відповідачем не здійснено, тому такі вимоги є передчасними.

Відтак, суд дійшов висновку, що питання про перерахунок та виплату пенсії по віку відповідно до Закону №889-VIII, без переведення на даний вид пенсії є передчасним, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити переведення та виплату пенсії по віку позивачу відповідно до Закону № 889-VIII з 30 січня 2024 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах митного контролю з 05 січня 1995 року по 30 червня 2021 року, суд враховує, що 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова №25-1), якою внесені зміни до Порядку №22-1.

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є ГУ ПФУ в м. Києві, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву позивача та прийняв рішення про відмову у переведенні та перерахунку пенсії.

ГУ ПФУ у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог.

Враховуючи, що рішенням ГУ ПФУ у м. Києві від 02 лютого 2024 року №54 позивачу безпідставно та необґрунтовано відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом №889-VIII, тому суд вважає, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку буде визнання протиправним і скасування вказаного рішення та зобов`язання перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII з часу звернення із заявою, тобто з 30 січня 2024 року з врахуванням до загального стажу державної служби періодів роботи в органах митного контролю з 05 січня 1995 року по 30 червня 2021 рік, відтак, позов підлягає до задоволення частково.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Митного кодексу України, Закону України "Про державну службу", Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, код код ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, код код ідентифікаційний код юридичної особи 42098368) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02 лютого 2024 року №54 про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» 10 грудня 2015 року № 889-VIII, починаючи з 30 січня 2024 року, зарахувавши ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи в органах митного контролю з 05 січня 1995 року по 30 червня 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович