Справа № 120/19526/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/19526/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар П.А.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

15 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про стягнення сум заборгованості виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області стягнути з рахунків Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь позивача заборгованість із виплати пенсії в розмірі 79646,35 грн.

Відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року у справі №120/11089/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зокрема, судом визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №77 від 24.10.2022 про відмову в перерахунку пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 з 19.10.2022 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та здійснити нарахування й виплату пенсії у розмірі 60% заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням виплачених сум.

Як не заперечується позивачем, листом ГУ ПФУ у Вінницькій області від 14.08.2023 його повідомлено про добровільне виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/11089/22 шляхом проведення перерахунку пенсії позивача за період з 19.10.2022 по 30.06.2023. Внаслідок проведення такого перерахунку останньому донараховано кошти в сумі 79646,35 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ініційований позивачем спір не може бути вирішеним як адміністративним судом, так і в інших судових юрисдикціях, оскільки спірні правовідносини фактично виникли у зв`язку із неналежним виконанням, на думку позивача, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.03.2023 справі №120/11089/22, що набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач задля забезпечення виконання судового рішення у справі №120/11089/22 звернувся до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області, яким 04.09.2023 відкрив виконавче провадження № 72669420.

В межах вказаного виконавчого провадження Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом від 22.09.2023 повідомило про добровільне виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/11089/22 шляхом проведення перерахунку пенсії позивача за період з 19.10.2022 по 30.06.2023. Внаслідок проведення такого перерахунку останньому донараховано кошти в сумі 79646,35 грн.

Судова колегія зауважує, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/11089/22 ГУ ПФУ у Вінницькій області зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача, а також виплатити перераховану пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

Тобто, питання виплати позивачу недоплаченої пенсії за період з 19.10.2022 по 30.06.2023 охоплюється рішенням суду у справі № 120/11089/22 та належить до предмета його виконання.

Водночас, позивач, не погоджуючись з повнотою виконання цього рішення, звернувся до суду з новим позовом, фактичною підставою якого є незгода останнього з бездіяльністю пенсійного органу щодо виконання рішення суду від 24.03.2023 року у справі №120/11089/22 в частині виплати пенсії в сумі 79646,35 грн., нарахованої у зв`язку з проведенням її перерахунку за період з 19.10.2022 по 30.06.2023 на виконання судового рішення.

Приписами статті статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

За змістом частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В свою чергу, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).

Таким чином, суд першої інстанції вірно відзначив, що процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відтак, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 11.12.2020 у справі № 826/13146/18.

Колегія суддів зауважує, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправної бездіяльності відповідача при виконанні рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.03.2023у справі №120/11089/22. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

З огляду на викладене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка допущена на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не можуть розглядатися.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду висловлену у постанові від 11.12.2020 року у справі № 826/13146/18, де Суд вказав, що вирішуючи подібний спір пов`язаний із виконанням судового рішення, у цій справі поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ініційований позивачем спір не може бути вирішеним як адміністративним судом, так і в інших судових юрисдикціях, оскільки стосується вимог про зобов`язання відповідача виконати у бажаний для позивача спосіб чинне рішення суду від 24.03.2023 у справі № 120/11089/22, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.