Справа № 300/928/24
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" квітня 2024 р. справа № 300/928/24
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (позивач, ГУ ДПС) звернулося до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Альдо Груп» (відповідач) про стягнення податкового боргу у сумі 4686,51 грн з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків та за рахунок його готівки.
Позивач вказує, що платник податків несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому Податковим кодексом України. Однак, ТОВ «Альдо Груп» не зверталось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень. Враховуючи викладене вище, сума податкових зобов`язань набула статусу податкового боргу. Оскільки у встановлений законом строк та ігноруючи сформовану податкову вимогу, надіслану відповідачу, сума податкового боргу в загальному розмірі 4686,51 грн добровільно не сплачена, відтак, позивач просить стягнути таку заборгованість з відповідача.
Ухвалою від 12.02.2024 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), в порядку ст. 262 КАС України.
Ухвала про відкриття провадження у справі з позначкою "судова повістка" направлена відповідачу за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про що свідчить наявний у справі витяг з відповідного державного реєстру (а.с.21). Однак, кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою установи поштового зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою (немає вивіски)".

За приписами ч. 8 ст. 126 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Згідно з ч.11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Крім того, відповідач був повідомлений про розгляд даної справи у порядку ч.1 ст. 130 КАС України, а саме на офіційному веб-порталі судової влади України у встановлений строк було розміщено відповідне оголошення.

Проте, ТОВ «Альдо Груп» правом на подання відзиву у визначений судом строк не скористалось.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа належить до вирішення за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, судом встановлено таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альдо Груп», , місцезнаходження юридичної особи - вул. Січових Стрільців, буд. 23, м. Івано-Франківськ, 76018, зареєстроване як суб`єкт господарювання (юридична особа) (а.с. 5-7) та перебуває на обліку в Головному управління ДПС в Івано-Франківській області. Відповідач є платником податку на додану вартість. До державної реєстрації змін найменування, місцезнаходження юридичної особи тощо ( а.с. 8-10) відповідач мав назву ТОВ "Оптмясторг К", , місцезнаходження юридичної особи - вул. Глибочицька, 17, літ "1-А", корп.2, кімн. 303, м. Київ, 04050.

Як вбачається з матеріалів справи, недоїмка відповідача становить 4686,51 грн. Зокрема, податковий борг з податку на додану вартість утворився внаслідок основного зобов`язання на суму 2815,33 грн (враховуючи часткове погашення) та нарахування штрафних санкцій в розмірі 1705,75 грн за порушення п. 187.1 ст. 187 , п. 201.15 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження за червень 2017 року податкових зобов`язань на суму 6823 грн та завищення суми від`ємного значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2017 року на суму ПДВ 161878 грн, відповідно до:

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 05.12.2017 на суму 6823 грн, винесеного на підставі акту про результати камеральної перевірки №12644/26-15-12-06 від 06.11.2017 ;

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 05.12.2017 на суму 1705,75 грн, винесеного на підставі акту про результати камеральної перевірки №12644/26-15-12-06 від 06.11.2017.

Також відповідачу відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України нарахована пеня на суму 165,43 грн.

Усього, з урахуванням часткового погашення, податкове зобов`язання зі сплати ПДВ складає 4686,51 грн.

Акт камеральної перевірки та податкове повідомлення-рішення направлялись відповідачу з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за його юридичною (податковою) адресою, що підтверджується наявними у справі документами (а.с.11-15).

У встановлений законом строк відповідач не сплатив суму грошових зобов`язань в розмірі 4686,51 грн.

На підставі вказаного, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача податкового боргу в розмірі 4686,51 грн з розрахункових рахунків в банках, які обслуговують дане підприємство та за рахунок готівки.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі також - ПК України), який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пунктів 37.1, 37.2 статті 37 Податкового кодексу України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Пунктом 187.1. ст. 187 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно з п. 201.14. ст. 201 ПК України платники податку зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Відповідно до п.201.15. ст. 201 ПК України зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Згідно з пп. 54.3.2 п.54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

У порядку, встановленому статтями 75-76 ПК України, посадовими особами контролюючого органу проводиться камеральна перевірка податкової звітності платника без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи такого органу) або направлення на її проведення.

Згідно з п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з вимогами п.120.1. статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно з п.58.3. ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Судом з`ясовано, що вищезазначений акт перевірки та ППР направлені відповідачу за його юридичною (податковою) адресою рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень та вручені уповноваженій особі 14.11.2017 та 14.12.2017 відповідно ( а.с. 11 на звороті, а.с.14).

Статтею 56 ПК України встановлено порядок оскарження рішень контролюючих органів. За положенням пункту 56.15 статті 56 ПК України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до підпункту 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, у разі незгоди з податковим повідомленням-рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Відповідачем не надано до суду доказів оскарження податкового повідомлення - рішення форми «Р» № від 05.12.2017.

Тож, оскільки податкове повідомлення - рішення № від 05.12.2017 не оскаржено відповідачем, тому грошове зобов`язання з ПДВ є узгодженим.

Платник податку несе відповідальність за своєчасне та повне погашення узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановлену Кодексом (п. 54.5 ст. 54 ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.18., пп.20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пп.129.1.1, п.129.1.2. п. 129.1. ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом; при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Як слідує з матеріалів справи, товариству з обмеженою відповідальністю "Альдо Груп" нарахована пеня на суму 165,43 грн.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

На підставі пункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом утворюють податковий борг.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 даної статті Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктами 42.1, 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ю" № 2339-55 від 22.01.2019.

Вищевказана податкова вимога направлена за податковою адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення у порядку п.42.2 ст.42 ПК України (поштове відправлення повернулось із відміткою "з інших причин зо не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (не числиться)") та вважається належним чином врученою.

Податковий борг відповідача підтверджується довідкою про суму податкового боргу за платежами від 25.01.2024, обліковими картками платника податків з ПДВ та витягу з історії недоїмки, податковою вимогою, які містяться серед матеріалів справи.

Наявність заборгованості відповідач не спростував та не надав доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пункт 95.4. статті 95 Податкового кодексу України).

Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи те, що на час розгляду справи податковий борг відповідачем в добровільному порядку не сплачено, відповідних доказів, які б підтверджували погашення такого боргу чи спростовували доводи позивача, до суду не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про стягнення з відповідача податкового боргу в розмірі 4686,51 грн є обґрунтованими. Отже, даний позов слід задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що такі дії позивачем не вчинилися, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових рахунків у банках, які обслуговують товариство з обмеженою відповідальністю "Альдо Груп" (, вул. Січових Стрільців, буд. 23, м. Івано-Франківськ, 76018) та за рахунок готівки, що йому належить, податковий борг в розмірі 4686,51 грн (чотири тисячі шістсот вісімдесят шість гривень п`ятдесят одна копійка).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.