Справа № 400/1450/24
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 р. № 400/1450/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачівГоловне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, вул. Набережна Перемоги, 26,м. Дніпро,49094,

провизнання протиправним та скасування рішення від 25.01.2024 року № 87; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 87 від 25.01.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії за віком: - період навчання в Тираспольському професійно-технічному училищі з 01.09.1981 року по 26.07.1982 рік; - період роботи: з 01.08.1982 року по 13.03.1987 року в магазині № 3 «Продтовари» Тираспольського управління торгівлі; з 14.05.1987 року по 16.07.1990 року в цеху № 9 Кишинівської швейної фабрики імені XXIII з`їзду КПСС;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву від 19.01.2024 року про призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком з моменту першого звернення позивача до відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем не враховано періоди навчання та роботи у зв`язку з невідповідністю по батькові в дипломі паспортним даним, у трудовій книжці печатка не читабельна.

01.03.2024 р. відповідачем 2 подано відзив на позов, де вказано, що у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу Позивача не зараховано періоди роботи з 01.08.1982 по 13.03.1987, з 14.05.1987 по 16.07.1990, оскільки записи про звільнення засвідчено печатками, по відтиску яких неможливо визначити назву підприємства. До страхового стажу Позивача не зараховано період навчання згідно із дипломом № 072259, оскільки по батькові не відповідає паспортним даним Позивача. Уточнюючих довідок про період навчання Позивачем не надано. Відтак, для зарахування спірних періодів роботи та навчання до страхового стажу Позивача підстав немає. Страховий стаж Позивача склав 24 роки 9 місяців 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058). Відтак, рішення від 25.01.2024 № 87 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимоги Позивача. Призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу.

Аналогічний за змістом відзив надано 14.03.2024 р. відповідачем 1.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

19.01.2024 р. позивач звернулася до відповідача 2 із заявою про призначення пенсії за віком.

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача 1.

Рішенням відповідача 1 від 25.01.2024 р. № 87 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. У рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж становить 30 років. Страховий стаж позивача становить 24 роки 9 місяців 21 день. До страхового стажу Позивача не зараховано:

- період навчання згідно з дипломом № 072259, оскільки по батькові не відповідає паспортним даним;

- періоди роботи з 01.08.1982 р. по 13.03.1987 р., з 14.05.1987 р. по 16.07.1990 р., оскільки печатка нечитабельна, необхідно долучити переклад на українську мову печатки.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком досягла 60 років. Таким чином, для призначення пенсії позивачу необхідно мати 30 років страхового стажу. Саме відсутність 30 років страхового стажу стала підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У трудовій книжці позивача у всіх спірних періодах роботи зазначені номери і дати наказів, на підставі яких вони зроблені. Записи про звільнення з роботи засвідчені підписами відповідальних осіб та печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Трудова книжка позивача вперше заповнювалась 01.08.1982 р. На той час діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. № 162. За приписами вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР та КЦСПС від 06.09.1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Отже, нечитабельність печатки у трудовій книжці не є виною позивача.

Суд критично ставиться до тверджень відповідачів щодо неможливості зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в неналежному заповненні її трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 р. по справі № 754/14898/15-а.

Щодо незарахування періоду навчання з підстав невідповідності по батькові в дипломі паспортним даним позивача, суд виходить з того, що в дипломі російською мовою по батькові позивача вказано « ОСОБА_2 », а молдавською « ОСОБА_3 ». У паспорті по батькові позивача російькою мовою зазначено « ОСОБА_3 ».

Очевидно, що диплом № НОМЕР_1 видано саме позивачу. У трудовій книжці також відображено відповідний період навчання в Тираспольському управлінні торгівлі. Неточне написання по батькові позивача є технічною опискою та не може тягнути за собою незарахування періоду навчання до страхового стажу.

На переконання суду, сукупністю наданих позивачем документів підтверджено спірниі періоди навчання та роботи позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним незарахування відповідних періоді до страхового стажу позивача.

Отже, рішення від 25.01.2024 р. № 87 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та належить скасуванню, а відповідні періоди навчання та роботи належать зарахуванню до страхового стажу позивача.

Пенсія, так само як і заробітна платня, є за своєю правовою природою взаємопов`язаними та рівнозначними формами соціального забезпечення, які виплачуються пенсіонерам та працівникам. Відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії порушує її право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відмова у призначенні пенсії істотно знижує рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст. 46 Конституції України, а отже є незаконною, порушує принципи справедливості та рівності громадян перед Законом та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги.

Водночас, позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію задоволенню не підлягає, оскільки зобов`язання відповідача 2 зарахувати до стажу спірні періоди та повторно розглянути заяву про призначення пенсії є достатнім способом захисту порушеного права позивача. Призначення та нарахування пенсії є дискреційними повноваженнями органів ПФУ, суд не має повноважень визначати всі необхідні умови для призначення пенсії, у тому числі обраховувати необхідний страховий стаж, та зобов`язувати органи ПФУ призначити пенсію.

Судові витрати по справі відсутні, оскільки позивач ухвалою від 16.02.2024 р. звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ідентифікаційний код 21910427) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 87 від 25.01.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії за віком: період навчання в Тираспольському професійно-технічному училищі з 01.09.1981 року по 26.07.1982 рік; період роботи: з 01.08.1982 року по 13.03.1987 року в магазині № 3 «Продтовари» Тираспольського управління торгівлі; з 14.05.1987 року по 16.07.1990 року в цеху № 9 Кишинівської швейної фабрики імені XXIII з`їзду КПСС; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву від 19.01.2024 року про призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком з моменту першого звернення задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.01.2024 р. № 87 про відмову у призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, період навчання в Тираспольському професійно-технічному училищі з 01.09.1981 р. по 26.07.1982 р.; період роботи з 01.08.1982 р. по 13.03.1987 р. в магазині № 3 «Продтовари» Тираспольського управління торгівлі, з 14.05.1987 р. по 16.07.1990 р. в цеху № 9 Кишинівської швейної фабрики імені XXIII з`їзду КПСС.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2024 р. про призначення пенсії.

5. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.04.2024 р.

Суддя Н. В. Лісовська