Справа № 420/15748/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування та військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 30.06.2023 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування в якому позивач просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність 297 комендатури охорони та обслуговування щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 різниці між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01.03.2018р. до 10.08.2020р.;

2. Зобов`язати 297 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 3363,90 грн. щомісячно, за період з 01.03.2018р. до 10.08.2020р., в загальному розмірі 98638,22 грн., з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

05.07.2023 ухвалою позов ОСОБА_1 залишити без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою від 31.07.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та визначено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача військову частину НОМЕР_1 оскільки ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у відповідача 297 комендатури охорони та обслуговування, відповідно розгляд справи №420/15748/23 розпочато спочатку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 17.07.2020р. №327 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2020р. № 178 позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 10.08.2020р. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 нарахування та виплата грошового забезпечення здійснювалося не в повному обсязі, а саме, при звільненні з військової служби позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 17.03.2017р. до 28.02.2018р. Відповідно до Рішення Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 28.12.2019р. № 350/147/1/4716, Військову частину НОМЕР_1 зараховано на фінансове забезпечення до 297 комендатури охорони та обслуговування. З 01.01.2020р. фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_1 здійснюється 297 комендатурою охорони та обслуговування. 21.06.2023р. позивач звернувся до начальника 297 комендатури охорони та обслуговування із заявою про виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 17.03.2017р. по 01.03.2018р. включно із застосуванням січня 2008 року місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовим місяцем), а також надання довідок: про виплачене Позивачу грошове забезпечення за період проходження військової служби з 17.03.2017р. до 10.08.2020р. включно, із зазначенням всіх складових видів грошового забезпечення; про розмір нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 17.03.2017р. до 10.08.2020р. включно, із зазначенням застосованого базового місяця для розрахунку. Відповідач листом від 27.06.2023 № 350/174/29/2/129 повідомив, що підстави для перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 17.03.2017р. по 01.03.2018р. відсутні. Та зазначив, що індексація грошового забезпечення військовослужбовцям у 2016-2018 роках не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань на її виплату. Відповідачем надано довідку від 27.06.2023р. № 350/174/29/2/130 про виплату позивачу грошового забезпечення за період з 17.03.2017р. по 10.08.2020р. Із наданих документів вбачається, що в порушення вимог абзацу 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», в період з 01.03.2018р. до 10.08.2020р. ОСОБА_1 не було виплачено різницю між сумою індексації належної до виплати в березні 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення в березні 2018 року.

16 серпня 2023 року та 12 грудня 2023 року до суду від 297 комендатури охорони та обслуговування надійшов відзив на позовну заяву де зазначено, що позовні вимоги є такими, що не відповідають нормам матеріального права. За період з березня 2018 року по серпень 2020 року позивачу проведено нарахування індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - березень 2018 року, з якого почала застосовуватися Постанова Кабінету міністрів України від 30 серпня 2017 року №704. Відповідно до вимог Постанови №704 позивачу нараховане та виплачене грошове забезпечення, за лютий (в березні) та за березень (у квітні) виплачені оклад за військовим званням (140 грн. проти 1550) та посадовий оклад (2076 грн. проти 9730 грн.), збільшені у 11,7 та 4,7 рази відповідно. Нарахування відбулося із дотриманням вимог Порядку №1078. Відповідно до даних Державної служби статистики України індекс споживчих цін за вказаний період не перевищував 103%, а тому перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації зазначеного в пункті 1-1 Порядку №1078 не було. Вимоги про застосування абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку 1078 є безпідставними. У період з 01.03.2018 по 10.08.2021 відповідач нараховуючи та виплачуючи позивачу індексацію грошового забезпечення діяв правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства. Розрахунок позивача на суму 98638 гривень 22 копійки є необґрунтованим, оскільки не є доведеною обґрунтованість розрахунку індексації грошового забезпечення за березень 2018 року, на яку спирається позивач. Підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

18 серпня 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив де зазначено, що відзив на позовну заяву є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення різниці між сумою індексації у місяці підвищення доходу і розміром підвищення доходу, на підставі абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. У відзиві на позов відповідачем помилково не розмежовуються спірні правовідносини на ті що стосуються нарахування й виплати поточної індексації та ті, які пов`язані з нарахуванням і виплатою індексації-різниці за період із 1 березня 2018 року до дати звільнення позивача. Саме на величині зростання грошового забезпечення позивача у березні 2018 року і ґрунтуються наведені у позові розрахунки, оскільки таке зростання є меншим від суми індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Величина приросту індексу споживчих цін 253,3% відповідає офіційно встановленим індексам споживчих цін за відповідні періоди. У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн. Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножена на величину приросту індексу споживчих цін і поділена на 100%. 1 762,00 грн. * 253,30% / 100% = 4 463,15 грн. Сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року = 4463,15 грн.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позовну заяву, відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, перевіривши їх наданими до справи доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 17.07.2020 року №327 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2020 року № 178 позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 10.08.2020 року (а.с. 20).

21 червня 2023 року позивач звернувся з заявою до 297 комендатури охорони та обслуговування про нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за період з 17.03.2017 р. по 01.03.2018 р. включно із застосуванням січня 2008 року місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовим місяцем) та просив надати довідки про виплачене грошове забезпечення за період проходження служби з 17.03.2017 до 10.08.2020, а також довідку про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 17.03.2017 року до 10.08.2020 року ( а.с. 21-22 ).

Відповідач розглянув заяву позивача та 27.06.2023 року надав відповідь № 350/174/29/2/129, де з посиланням на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2, від 26.03.2018 року № 248/1485 зазначено, що відсутні бюджетні асигнування на виплату індексації грошового забезпечення, військовослужбовцям в 2016-2018 роках тому індексація не нараховувалась та не виплачувалась.

Не погодившись з бездіяльністю відповідач щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалу від 30 листопада 2023 року про залучення до участі у справі в якості другого відповідача військову частину НОМЕР_2 направлена військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджено довідкою, де зазначено «Документ в електронному вигляді "Ухвала додаткові дії, що не оскаржується" від 30.11.23 по справі № 420/15748/23 надіслано одержувачу Військова частина НОМЕР_1 в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 01.12.23 04:19».

В установлений в ухвалі строк для надання відзиву та на час розгляду справи відзив від Військової частини НОМЕР_1 до суду не надходив».

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон України № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч.2). Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3).

Преамбулою Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон України № 1282-XII) встановлено, що вказаний Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно ст. 1 Закону України № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ч.1). Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ч.2).

В ст. 4 Закону України № 1282-XII зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ч.1).

Відповідно до ст. 5 Закону України № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів (ч.1). Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (ч. 2). Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч. 6).

Згідно п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі Порядок №1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

В п. 4 Порядку № 1078 вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Згідно з п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Суд при розгляді справи, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені у постанові від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз 3). Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абз 4). У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (абз 5).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

У постанові від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21 Верховний Суд зазначив, що:

« 99. Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці.

100. Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

101. У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір».

Системний аналіз п. 1, абзаців 4, 6 п. 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.

З урахуванням, що з 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п. 5, п. 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Проаналізувавши положення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 суд дійшов висновку, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має право позивач на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 30.11.2023 у справі № 420/5384/23.

На підставі довідки про нараховане і виплачене грошового забезпечення за період з 17.03.2017 року по 10.08.2020 року (а.с. 25-26) суд встановив, що у період з 01.03.2018 року по 10.08.2020 року відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації (індексацію-різницю). Вказаних обставин відповідач не заперечив.

Позивач у період з 01.03.2018 року по 10.08.2020 року проходив службу, тобто був військовослужбовцем та у відповідності до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

З метою застосування приписів положень Порядку № 1078 та встановлення наявності/відсутності у позивача права на індексацію-різницю, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаних постановах, суд повинен встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (абз. 5 п. 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз.5 п. 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

З метою визначення у позивача права на індексацію-різницю, суд на підставі довідки про нараховане і виплачене грошового забезпечення за період з 17.03.2017 року по 10.08.2020 року (а.с. 25-26) встановив, що грошове забезпечення позивача, (складові, які не мають разового характеру) за лютий 2018 року склало 22127,23 грн, а за березень 2018 року 23226,48 грн.

Отже, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 1099,25 грн.

Визначаючи суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків), позивач взяв за основу величину приросту індексу споживчих цін 253,3%, правильність чого підтверджується листом Мінсоцполітики від 28.09.2021 № 5211/0/290-21/51 (а.с. 29).

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн.

Відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділена на 100%, тобто 1762,00 грн х 253,30% : 100% = 4463,15 грн.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що обґрунтування позивача про те, що розмір підвищення доходу (А) 1099,25 грн є меншим від суми можливої індексації в березні 2018 року (Б) = 4463,15 грн, а різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А) дорівнює: 3363,90 грн (4463,15 грн 1099,25 грн) є правильними.

За період з березня 2018 року до дати виключення зі списків військової частини 10.08.2020 року загальна сума невиплаченої позивачу індексації - різниці становить:

- з 01.03.2018 по 31.07.2020 - 29 місяців х 3363,90 = 97553,10 грн.;

- з 01.08.2020 по 10.08.2020 - 3363,90 : 31 день х 10 днів = 1085,12 грн.

З урахуванням зазначеного судом встановлено, що відповідач - 297 комендатура охорони та обслуговування повинна була нараховувати та виплачувати позивачу індексацію-різницю в розмірі 3363,90 грн щомісячно, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби, тобто в період з 01.03.2018 по 10.08.2020

Отже, бездіяльність 297 комендатури охорони та обслуговування щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації-різниці в період з 01.03.2018 по 31.07.2019 є протиправною.

Стосовно способу захисту права позивача на отримання невиплачених сум індексації грошового забезпечення, суд звертає увагу на таке.

Верховний Суд у пункті 62 постанови від 31.05.2021 у справі № 420/7110/19 зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспореня. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспореня та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Суд зауважує, що у позовній заяві позивач просить суд зобов`язати 297 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати й виплатити йому індексацію грошового забезпечення у розмірі 98638,22 грн.

Враховуючи характер спірних правовідносин, такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21.

З огляду на приписи чинного законодавства, висновки Верховного Суду та проведенні судом розрахунки при вирішенні питання сум індексації-різниці, на які має право позивач, судом встановлено, що індексація-різниця за період з 01.03.2018 по 10.08.2020 становить 98638,22 грн.

З метою повного відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати 297 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити позивачу різницю між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 3363,90 грн. щомісячно за період з 01.03.2018 року по 10.08.2020 року в загальному розмірі 98638,22 гривен з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Укрїни від 17 липня 2003 року №1078.

Відповідно до до ч.2, ч.3 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Положеннями ч.1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про доведеність позивачем заявлених вимог та необхідності задоволення адміністративного позову.

Оскільки спір вирішено на користь сторони, звільненої від сплати судового збору, а також за відсутності витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність 297 комендатури охорони та обслуговування щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 різниці між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01.03.2018 року по 10.08.2020 року.

Зобов`язати 297 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 3363,90 грн. щомісячно за період з 01.03.2018 року по 10.08.2020 року в загальному розмірі 98638,22 гривен з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Укрїни від 17 липня 2003 року №1078.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 297 комендатура охорони та обслуговування (Італійський бульвар, 3, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Відповідач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя O.A. Вовченко