Справа № 932/11448/23
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

11 квітня 2024 року
Провадження №2-а/932/322/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Кирилішиній В.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Жарої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, головного спеціаліста інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Овсія Едуарда Юрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Інспекціі з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради та інспектора з паркування Овсія Е.Ю. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просив суд скасувати постанову серії 1ДІ № 00450986 від 30.11.2023 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 13.12.2023 року ним отримано оскаржувану постанову, в якій зазначено, 15.11.2023 року о 15.59 годині транспортним засобом NISSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснено стоянку в районі будинку , що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, буд.2, чим порушено вимоги п.п. б) пункту 15.10 Правил дорожнього руху України, стоянка на тротуарах, крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками, та накладено штраф 340 гривень. Вважає притягнення до адміністративної відповідальності незаконним, оскільки автомобіль було припарковано на краю тротуару до проїзної частини без порушень вимог Правил дорожнього руху України, оскільки він не заважав пішоходам. Тому просив постанову від 30.11.2023 року скасувати за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача, справу закрити, стягнути з відповідача Інспекції спричинену моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та судовий збір на користь позивача.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2024 року відкрито провадження у справі.

Відповідачем Інспекцією з питань паркування було подано відзив на позов, в якому доводи зводяться до правомірності оскаржуваної постанови та відсутності підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки 30.11.2023 року інспектором з паркування після встановлення відповідальної особи було винесено постанову серії 1ДІ № 00450986 про накладення адміністративного стягнення. З фотографій, зроблених інспектором, вбачається, що автомобіль позивача припаркований не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо на тротуарі, в місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, чим порушено вимоги п. 15.10 Правил дорожнього руху України. В задоволенні позову просив відмовити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, на їхньому задоволенні наполягав, вважав, що він не порушив вимоги Правил дорожнього руху України, вимушений був припаркувати автомобіль на краю тротуару, оскільки поряд працює, інших місць для паркування в той день не було. Штраф сплатив впродовж 10 днів. Автомобіль NISSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить його сестрі, але користується цим авто він.

Представник відповідача Інспекції з питань паркування в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, в задоволенні просила суд відмовити, оскільки очевидним є факт паркування позивача безпосередньо на тротуарі, який не примикає до проїзної частини, також вбачається порушення позивачем вимог п. 11.13 Правил дорожнього руху, оскільки він для здійснення паркування рухався по тротуару.

Суд, вислухавши позицію позивача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 30 листопада 2023 року інспектором з паркування ОСОБА_2 складено постанову 1ДІ № 00450986 відповідно до повідомлення ІД № 01295454 від 15.11.2023 року відносно ОСОБА_1 , якою встановлено, що 15.11.2023 року о 15.59 годині транспортним засобом NISSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 2, чим порушено вимоги п.п. б) пункту 15.10 Правил дорожнього руху України, стоянка на тротуарах, крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками, та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 340 гривень.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У рішенні Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп (справа 3/35-313) передбачено, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушення правил зупинки транспортних засобів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 15.10 ПДР (в) стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху залишається щонайменше 2 м.

Відтак, зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійснюється легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Суд звертає увагу на те, що за диспозицією п.п. «в» п. 15.10 ПДР України краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів. При цьому, паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні 2 метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення вільного руху тротуаром.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскаржуючи постанову про адміністративне правопорушення, позивач не надав жодного належного і допустимого доказу, який би підтвердив, що дії посадової особи були неправомірними і такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Натомість з матеріалів фотофіксації , долучених відповідачем, чітко вбачається, що автомобіль NISSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій - позивач ОСОБА_1 , припаркований не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо на тротуарі, в місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, чим порушено вимоги п.15.10 Правил дорожнього руху України, між краєм проїзної частини та тротуаром розташований газон.

Таким чином, здійснивши стоянку транспортного засобу на тротуарі не біля краю проїзної частини дороги, водій ОСОБА_1 не підпадає під виключення з заборони, а відтак порушує правила зупинки та стоянки, визначені в ПДР.

До того ж, для паркування в даному місці автомобіля позивач ОСОБА_1 однозначно не уникнув руху транспортного засобу - джерела підвищеної небезпеки по тротуару та не убезпечив тим самим пішоходів, не забезпечив вільного руху тротуаром, як того вимагає п.11.13 Правил дорожнього руху, відсутні докази залишення 2 м для руху пішоходів.

На твердження позивача щодо покладення обов`язку доказування на відповідача, слід зазначити, що в порядку ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Виходячи із зазначеного, суд приходить до висновку, що доводи позивача ОСОБА_1 обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

З огляду на вищевикладене, суд знаходить позов необґрунтованим, тому не вбачає підстав для його задоволення. Оскільки позовні вимоги в частині стягнення з відповідача спричиненої моральної шкоди є похідними від позовних вимог про скасування постанови від 30.11.2023 року, тому в задоволенні похідної вимоги також належить відмовити.

Судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Овсія Едуарда Юрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.С. Овчиннікова