Справа № 520/3483/24
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
15 квітня 2024 р. № 520/3483/24
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Височанської селищної ради Харківської області, що полягає у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на депутатські звернення №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023 у строк, визначений частиною другою статті 13 Закону України від 11.07.2002 №93-IV "Про статус депутатів місцевих рад";
- зобов`язати Височанську селищну раду Харківської області повторно розглянути депутатські звернення №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023 ОСОБА_1 від 27.11.2023 та надати запитувану ним інформацію;
- визнати протиправними дії Височанської селищної ради Харківської області, які полягають у наданні ОСОБА_1 неповної та недостовірної відповіді на запит про публічну інформацію № 4 від 22.01.2024;
- зобов`язати Височанську селищну раду Харківської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 про публічну інформацію № 4 від 22.01.2024 та надати запитувану ним повну, точну та достовірну інформацію.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що звернувся до відповідача із депутатськими зверненнямм №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023 про надання інформації, проте станом на подання даного позову, відповідач не надав відповіді на вказані звернення. Крім того, відповідач, на думку позивача, вчинив протиправні дії щодо недотримання обов`язку надання точної та повної інформації на запит позивача № 4 від 22.01.2024 у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації». З огляду на вищевикладене, просив суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 14.02.2024 по справі відкрито спрощене провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу - відповідь на відзив.
Відповідач, Височанська селищна рада Харківської області у відзиві на позов зазначила, що Депутати місцевих рад під час виконання ними депутатських повноважень не можуть бути суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, а тому до відносин зі збирання ними інформації, у тому числі надсилання та розгляду депутатських запитів, депутатських звернень, необхідно застосовувати відповідні положення Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року № 93-IV (далі Закон № 93-IV), а не законодавство про доступ до публічної інформації.
Позивач, не погодившись з доводами відзиву, надав відповідь на відзив, де додатково аргументував вимоги позовної заяви та просив суд їх задовольнити.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши викладені сторонами обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд прийшов до наступного.
Позивач - ОСОБА_1 є депутатом Височанської селищної ради, що підтверджується посвідченням №017.
27.11.2023 позивач направив на офіційну електронну адресу Височанської селищної ради Харківського району Харківської області депутатські звернення №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023, які адресовані Височанській селищній раді та Комунальним підприємствам Височанської селищної ради.
Станом на час подання позову відповідачем не надана відповідь на депутатські звернення №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023.
Крім того, позивач звернувся з запитом №4 від 22.01.2024 про надання публічної інформації до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому просив надати наступну інформацію: чи надсилалися Височанською селищною радою депутатські звернення №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023 до комунальних підприємств Височанської селищної ради, а саме: КП «Високий», КП «Комплекс по благоустрою Височанської селищної ради», КП «Тепловодопостачання Височанської селищної ради», КП «Жилкомунсервіспослуга» Височанської селищної ради», КП "Бабаївське виробниче управління житловокомунального господарства Височанської селищної ради", КП «Водопровідне каналізаційне господарство» Височанської селищної ради»; якщо надсилалися, то надати інформацію, а саме: вихідний реєстраційний номер та дату надсилання належному розпоряднику інформації; відповіді від Височанської селищної ради щодо виконання депутатських звернень №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023, направлених на належну адресу запитувачу.
Листом від 25.01.2023 №02-22/217 Височанська селищна рада повідомила позивачу, що всі запити була направлені за належністю.
Вважаючи, що відповідачем, не дотримано вимог Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та Закону України «Про доступ до публічної інформації», чим порушено права позивача як запитувача інформації та депутата місцевої ради, у зв`язку із чим звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправної бездіяльності відповідача у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на депутатські звернення №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023, суд зазначає наступне.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (далі Закон 93-IV) встановлено, що при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право на депутатське звернення.
Згідно з частиною другою статті 2 Закону №93-IVдепутат місцевої ради, як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.
Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону №93-IVпередбачено, що депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради представницького органу місцевого самоврядування.
Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.
Відповідно до частини другої статті 11 Закону №93-IVпри здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право: 1) на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання; 2) на невідкладний прийом; 3) вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.
Згідно з положеннями статті 13 Закону №93-IV депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.
Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк.
Якщо депутатське звернення з об`єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений строк, депутату місцевої ради зобов`язані письмово повідомити про це з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу відповідача депутатські звернення №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023.
Суду не надані будь-які належні докази того, що Височанська селищна рада Харківської області надала позивачу будь-яку відповідь на депутатські звернення, і що надана інформація направлена позивачу у визначений законом строк. Встановлені обставини дають підстави вважати, що відповідач не виконав вимоги Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".
На думку суду, під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Таким чином, бездіяльність відповідача, що полягає у ненаданні відповіді на депутатські звернення позивача від 27.11.2023 у строк, визначений частиною другою статті 13 Закону №93-IV, є протиправною.
Як наслідок, слід зобов`язати Височанську селищну раду Харківської області повторно розглянути депутатські звернення №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023 ОСОБА_1 від 27.11.2023 та надати запитувану ним інформацію.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Височанської селищної ради Харківської області, які полягають у наданні ОСОБА_1 неповної та недостовірної відповіді на запит про публічну інформацію № 4 від 22.01.2024, суд зазначає наступне.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).
Відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ст. 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них (ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI)
Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до ст. 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Частиною 4 тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Отже, усі мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації, які у свою чергу зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у випадках визначених ч. 4 ст. 20 Закону № 2939-VI протягом 20 робочих днів, надати на нього відповідь.
Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень:
1) ненадання відповіді на запит;
2) ненадання інформації на запит;
3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію;
4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону;
5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації;
6) несвоєчасне надання інформації;
7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом;
8) нездійснення реєстрації документів;
9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.
Перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію визначений ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VІ, а саме: розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Суд зауважує, що вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
При цьому, згідно з п. 4 ст. 22 Закону № 2939-VІ, у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
Між тим, відповідно до ч.3 ст.22 Закону № 2939 розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Суд зазначає, що у запиті про публічну інформацію № 4 від 22.01.2024 позивач, зокрема, просив надати наступну інформацію: чи надсилалися Височанською селищною радою депутатські звернення №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023 до комунальних підприємств Височанської селищної ради, а саме: КП «Високий», КП «Комплекс по благоустрою Височанської селищної ради», КП «Тепловодопостачання Височанської селищної ради», КП «Жилкомунсервіспослуга» Височанської селищної ради», КП "Бабаївське виробниче управління житловокомунального господарства Височанської селищної ради", КП «Водопровідне каналізаційне господарство» Височанської селищної ради»; якщо надсилалися, то надати інформацію, а саме: вихідний реєстраційний номер та дату надсилання належному розпоряднику інформації; відповіді від Височанської селищної ради щодо виконання депутатських звернень №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023, направлених на належну адресу запитувачу.
Листом від 25.01.2023 №02-22/217 Височанська селищна рада повідомила позивачу, що всі запити були надані керівникам комунальних підприємств та відповідним працівникам селищної ради за дорученням голови відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». При цьому вказано, що відповіді були надані від комунальних підприємств та селищної ради.
Суд зазначає, що ознайомившись зі змістом запиту позивача та відповіді на нього, Височанська селищна рада обмежилася відправленням листа, який не містять запитуваної інформації у повному обсязі або мотивованої відмови у наданні такої.
Суд погоджується з доводами позивача, що Височанська селищна рада надала не повну інформацію, а саме на запитання № 2 та № 3 запиту на публічну інформацію №4 від 22.01.2024, а саме: вихідний реєстраційний номер та дату надсилання належному розпоряднику інформації; відповіді від Височанської селищної ради щодо виконання депутатських зверненнь №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023, направлених на належну адресу запитувачу.
Згідно із ст.3 Закону України 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з покликанням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (ст.15 Закону № 393/96-ВР).
Суд встановив, що відповідачем не надано відповіді по кожному питанню у межах наданих законом повноважень та у встановленому законом порядку, що у свою чергу суперечить вимогам Законом України «Про доступ до публічної інформації», яким встановлено обов`язок розпорядника інформації надати відповідь, проте відповідач не з усіх поставлених запитувачем питань у відповідній редакції запиту надав повну інформацію.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надана листом від 25.01.2023 №02-22/217 інформація є неповною, що вказує на вчинення відповідачем протиправних дій.
Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та, виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Оскільки, суд визнав протиправними дії Височанської селищної ради Харківської області щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 про публічну інформацію №4 від 22.01.2024, то з метою ефективного захисту порушеного права позивача належить зобов`язати відповідача повторно розглянути запит ОСОБА_1 про публічну інформацію № 4 від 22.01.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн., суд зазначає наступне.
Згідно частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.
Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн надано до суду: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 03.02.2024, копію ордеру АН №1352311, копію рахунку від 02.03.2024, опис виконаних робіт від 02.03.2024.
Так, позивачем укладено договір про надання адвокатських послуг від 03.02.2024 з адвокатом Голубовим С.Г.
У пункті 5.2 договору про надання професійної правничої допомоги від 03.02.2024 передбачено, що складання актів прийому-передачі правової допомоги (виконаних робіт) сторонами не здійснюється, а оплата правової допомоги здійснюється на підставі виставлених адвокатом рахунків у визначені в таких рахунках строки.
За умовами пункту 5.1 вказаного договору позивач сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі, що становить 7000 (шість тисяч) грн., що підлягатиме стягненню за рішенням суду на користь Клієнта з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
З наданого позивачем опису виконаних робіт від 02.03.2024, вбачається, що на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 03.02.2024 №11/02/24, адвокат Голубов С.Г. надає Клієнту наступні послуги: попереднє вивчення матеріалів, формування позиції та консультування (1,5 год.), опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, та вивчення судової практики (2 год.), підготовка та складання позовної заяви про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії до Харківського окружного адміністративного суду (3 год.), ознайомлення з відзивом на позов, підготовка та складання відповіді на відзив відповідача по справі №520/3483/24 (1,5 год.)
Загальна вартість складає 7000 (шість тисяч) грн. 00 коп.
02.03.2024 адвокатом виставлений рахунок на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 03.02.2024 №11/02/24 про необхідність сплатити протягом тридцяти днів з часу набуття чинності рішення суду по справі №520/3483/24 послуги з надання правової допомоги у розмірі 7000,00 грн.
Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зазначає, що дана адміністративна справа відноситься до справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, на підтвердження обставин щодо предмету доказування позивачем надано незначну кількість письмових доказів.
Отже, заявляючи про вартість послуг з підготовки та подання позовної заяви у сумі 7000,00 грн. позивачем порушено принцип співмірності витрат на правничу допомогу з об`ємом наданих послуг.
З урахуванням викладеного та підтверджених доказами понесених витрат, з частковим задоволенням позовних вимог, суд дійшов висновку, що 3000,00 грн. є справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим розміром відшкодування витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Височанської селищної ради Харківської області, що полягає у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на депутатські звернення №39, №40, №41, №42, №43, №44 від 27.11.2023 у строк, визначений частиною другою статті 13 Закону України від 11.07.2002 №93-IV "Про статус депутатів місцевих рад".
Визнати протиправними дії Височанської селищної ради Харківської області щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 про публічну інформацію № 4 від 22.01.2024.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова