Справа № 560/2139/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2139/24
РІШЕННЯ

іменем України

15 квітня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 18.01.2024 року № 54 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія номер НОМЕР_1 , виданий Вовчанським РВ УМВС України в Харківській обл., 18 серпня 1997 року; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, місцезнаходження юридичної особи: 29013, Хмельницька обл., Хмельницький район, м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, буд. 10);

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, місцезнаходження юридичної особи: 29013, Хмельницька обл., Хмельницький район, м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, буд. 10) врахувати період роботи з 09.04.1990 по 26.09.1991 відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_3 від 10.04.1990, та період проживання у зоні безумовного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993-2 роки, та призначити пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 11.01.2024.

В підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що 11.01.2024 року вона звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, але 18.01.2024 року отримала рішення про відмову у призначенні пенсії за № 54, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області.

Позивач вважає рішення про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком протиправним та таким, що підлягає скасуванню, тому звернулася в суд з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін, до участі в справі залучено як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Представник відповідача-Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подала в суд відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просить відмовити.

Обгрунтовуючи заперечення позову, представник відповідача пояснила, що 11.01.2024 року позивач 23.03.1971 року народження звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 54 від 18.01.2024 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно із статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки відсутній необхідний період проживання у зоні безумовного відселення (не менше 2 років).

Страховий стаж ОСОБА_1 , становить 27 років 3 місяці 5 днів.

За доданими до заяви документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 09.04.1990 по 26.09.1991 року згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 від 10.04.1990 року, оскільки на першій сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства на якому вона була вперше заповнена.

До періоду проживання (роботи) у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не зараховано період з 01.09.1986 року по 01.03.1990 року, оскільки позивач в такий період часу навчалася в Київському геологорозвідувальному технікумі, та період роботи з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 від 10.04.1990 року, оскільки позивач працювала на території яка не відноситься до зони безумовного (обов`язкового) добровільного відселення.

Документами підтверджено, що позивач постійно проживала та працювала у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 року 1 рік 8 місяців 3 дні.

Позивач до заяви про призначення пенсії не додала довідку про періоди проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, яка видається органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Представник відповідача-Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у відзиві на позов заявила клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін в режимі відеоконференції.

Вирішуючи зазначене клопотання суд враховує, що частиною 6 статті 262 КАС України передбачено право суду відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а саме: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Так як дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Із змісту статті 195 КАС України, вбачається, що призначення судового засідання в режимі відеоконференції можливе у разі призначення та проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Оскільки провадження у справі відкрито та її розгляд проводиться у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, суд не вбачає правових підстав для призначення судового засідання в режимі відеоконференції, в зв`язку із чим у задоволенні такого клопотання необхідно відмовити.

Представник відповідача-Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подала в суд відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просить відмовити.

Обгрунтовуючи заперечення позову, представник відповідача вказала, що 11.01.2024 року ОСОБА_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо призначення пенсії із зниженням пенсійного віку як потерпілій від аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за принципом екстериторіальності визначено як структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

За результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняло рішення № 54 від 18.01.2024 року яким відмовило ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку як потерпілій від аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Страховий стаж ОСОБА_1 , при прийняті рішення обчислено в розмірі 27 років 3 місяці 5 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 від 10.04.1990 року, оскільки на її першій сторінці відсутня печатка підприємства яке вперше її заповнювало, уточнююча довідка відсутня.

Для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року необхідно надати уточнюючу довідку про роботу, видану на підставі первинних документів та відповідну довідку про реорганізацію.

До періодів проживання у зоні безумовного відселення не зараховано період з 01.09.1986 року по 01.03.1990 року, оскільки позивач в даний період навчалася в Київському геолого-розвідувальному технікумі, та період роботи з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року, так як в цей період часу ОСОБА_1 , працювала на території яка не відноситься до зони безумовного (обов`язкового) добровільного відселення.

Документами підтверджено, що позивач постійно проживала та працювала у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 року 1 рік 8 місяців 3 дні, тоді як необхідний період проживання становить не менше 2-х років.

За відсутності достатнього періоду часу проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 року, пенсійним органом відмовлено позивачу у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховує наступне.

Судом встановлено, що 11.01.2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Подана заява та додані до неї документи прийняті 11.04.2024 року та зареєстровані у пенсійному органі за № 355, що підтверджується копією розписки-повідомлення.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ пенсійного органу, що призначає пенсію-Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.01.2024 року № 54 позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком згідно із статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в зв`язку із відсутністю необхідного періоду проживання у зоні безумовного відселення (не менше 2-х років).

Вік заявника на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку становить 52 роки 9 місяців 18 днів.

Страховий стаж позивача становить 27 років 3 місяці 5 днів.

Рішенням пенсійного органу до страхового стажу не зараховано період роботи з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 від 10.04.1990 року, оскільки на її першій сторінці відсутня печатка підприємства яке вперше її заповнювало, уточнююча довідка відсутня.

Для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року необхідно надати уточнюючу довідку про роботу, видану на підставі первинних документів та відповідну довідку про реорганізацію.

Також рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.01.2024 року № 54 до періодів проживання у зоні безумовного відселення не зараховано період з 01.09.1986 року по 01.03.1990 року, оскільки позивач в даний період часу навчалася в Київському геолого-розвідувальному технікумі, та період роботи з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року, так як в цей період часу ОСОБА_1 , працювала на території яка не відноситься до зони безумовного (обов`язкового) добровільного відселення.

Документами підтверджено, що позивач постійно проживала та працювала у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 року 1 рік 8 місяців 3 дні, тоді як необхідний період проживання становить не менше 2-х років.

Відповідно до копії диплому НОМЕР_4 , виписаного на ім`я ОСОБА_1 , позивач з 01.09.1986 року по 01.03.1990 року навчалася на денній формі навчання в Київському геолого-розвідувальному технікумі.

Із змісту записів у трудовій книжці НОМЕР_3 від 10.04.1990 року встановлено:

-№ 2 від 09.04.1990 року-позивач зарахована учнем оператора ВКМ інформаційно-обчислювального центру Джанкойського госпрозрахункового відділу Кримського обласного інформаційно-обчислювального центру, наказ № 7 від 09.04.1990 року;

-№ 3 від 26.05.1990 року-переведена на посаду оператора ВКМ, наказ № 10 від 26.05.1990 року;

-№ 4 від 26.09.1991 року-звільнена за власним бажанням по статті 38 КЗпП України, наказ № 7 від 26.09.1991 року;

-на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, уповноваженою особою якого вперше проводилося заповнення трудової книжки.

Згідно із копією посвідчення серії НОМЕР_5 від 11.08.1995 року, категорія 3, ОСОБА_1 має статус громадянина (громадянки) яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до копії архівної довідки № 02/114 від 31.07.2013 року, виданої архівним відділом Поліської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_2 з 18 квітня 1972 року по 26 січня 1988 року, та з 17 березня 1990 року по 12 лютого 1993 року.

Відповідно до копії довідки № 1207 від 31.07.2013 року, виданої Іванківським районним сектором Управління міграційної служби України в Київській області, громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Млачівка Поліського району Київської області, була прописана за адресою: АДРЕСА_2 з 02.02.1991 року по 09.10.1992 року. Вибула на прізвище ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Млачівка Поліського району Київської області, була прописана за адресою: АДРЕСА_2 з 09.10.1992 року. Коли і куди вибула, відомості відсутні.

Акціонерним товариством "Укрпошта" надано лист про трудову діяльність позивача на цьому підприємстві з 01.11.1991 року по 17.06.1995 року та проведенні реорганізації підприємства.

Копією архівної довідки № 05/07/740-741 від 11 січня 2024 року, виданою архівним відділом Вишгородської районної військової адміністрації, надана інформація щодо реєстрації ОСОБА_1 , по АДРЕСА_2 за 1991-1995 роки, разом із копіями адресних листків.

Згідно із копією архівної довідки № 05-07/741 від 05 січня 2024 року, у документах архівного фонду "Поліська селищна рада, смт. Поліське Київської області" у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають у будинку по АДРЕСА_2 містяться відомості про реєстрацію місця проживання:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 18 квітня 1972 року по 26 січня 1988 року, та з 17 березня 1990 року по 02 лютого 1991 року;

- ОСОБА_3 з 02 лютого 1991 року по 09 жовтня 1992 року;

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 09 жовтня 1992 року по 12 лютого 1993 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, (далі-Закон № 1058-IV).

Вказаний Закон набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

В солідарній системі призначається пенсія за віком, що передбачено пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV.

Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 статті 21 Закону № 1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 року "Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", установлено, що починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 4 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Частинами 1, 2, 3 статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

До набрання чинності Законом № 1058-IV-01 січня 2004 року, страховий стаж працівників обраховується відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року, який набрав чинності 01.01.1992 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Згідно із пунктом а) статті 3 Закону № 1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів,-за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 15 Закону № 1788-XII, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Стаття 56 Закону № 1788-XII встановлює види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 56 цього Закону, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 49 Закону № 796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії.

Згідно із абзацом 1 частини 1, пунктом 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи:

-особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років-4 роки* та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років;

-особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років-3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

* Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затвердило "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Згідно із пунктом 1.1 розділу I Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Згідно із пунктом 1.8 розділу I Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2.1 розділу II Порядку № 22-1, встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії.

До заяви про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

-для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

-для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

-для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

-посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи-за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Відповідно до пункту 2.22 розділу II Порядку № 22-1, для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Пунктом 4.2 розділу IV Порядку № 22-1, передбачено які дії зобов`язаний вчинити при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, в тому числі повідомити заявника про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надіслати запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Згідно із пунктами 4.3, 4.7 Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", (далі Порядок № 637).

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 23 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Аналіз змісту наведених правових норм дає суду підстави зробити такі висновки:

-право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 та більше років, мають особи за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV. Вік виходу на пенсію визначає набутий особою страховий стаж;

-призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених Законом № 1058-IV;

-звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання особою заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії;

-окремим категоріям громадян можуть призначатись пенсії за віком до досягнення віку 60 років, зокрема: із зменшенням пенсійного віку-учасникам ліквідації та постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (стаття 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи");

-призначення пенсії потерпілим від Чорнобильської катастрофи із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", можливе за таких підстав: за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років; за наявності відповідного стажу постійного проживання чи постійної праці у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 1 січня 1993 року, або постійного проживання чи постійної праці у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року;

-підпунктом 7 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, необхідних для призначення пенсії потерпілим від Чорнобильської катастрофи;

-основним документом, що підтверджує трудовий (страховий) стаж в період до 1 січня 2004 року-дати набрання чинності Закону № 1058-IV, є трудова книжка;

-страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

-необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, при цьому для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальним питанням від 20.06.1974 року № 162, затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 № 252), (далі Інструкція № 162).

Вказана Інструкція, перестала застосовуватися на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, (далі Інструкція № 58).

Інструкціями № 162, 58 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення-у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Обов`язок по правильному і чіткому заповненню трудової книжки та ознайомлення із її змістом працюючої особи, повністю покладений на адміністрацію підприємства на якому працювала така особа.

У випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу та інших записів, виправлення проводиться адміністрацією того підприємства де було проведено внесення відповідного запису, а адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Отже, судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при розгляді заяви ОСОБА_1 , про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку як постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", прийняло рішення від 18.01.2024 року № 54 яким до страхового стажу позивача не зарахувало період роботи з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 від 10.04.1990 року, оскільки на її першій сторінці відсутня печатка підприємства яке вперше її заповнювало, при цьому відсутня уточнююча довідка.

Суд вважає, що позовна вимога позивача в якій вона просить зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу вказаний період роботи, підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд при вирішенні спору бере до уваги те, що пенсійний орган при прийнятті рішення, яким він відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності позивача з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року, не використав в повному обсязі свої повноваження, передбачені чинним законодавством для підтвердження вказаного періоду роботи позивача та зарахування його до страхового стажу при прийнятті рішення про призначення пенсії за віком.

Зокрема пунктом 4.2 розділу IV Порядку № 22-1, передбачено які дії зобов`язаний вчинити при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, а саме: в тому числі повідомити заявника про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надіслати запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Також пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що коли в трудовій книжці відсутня необхідна печатка підприємства, уповноважена особа якого вперше заповнювала трудову книжку на ім`я позивача, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, для чого в свою чергу пенсійним органам надано право для більш всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію, витребовувати такі документи.

Відсутність реалізації пенсійними органами своїх прав та обов`язків, передбачених чинним законодавством щодо можливості отримати первинні документи для більш всебічного, повного і об`єктивного розгляду заяви особи про призначення пенсії за віком при прийнятті заяви про призначення пенсії за віком, а також безпосередньо при прийнятті рішення за результатами розгляду заяви, суд розцінює як протиправну бездіяльність, яка як наслідок призвела до прийняття протиправного рішення в частині про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності позивача з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року.

Крім того, суд зазначає, що особа не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на належне обчислення страхового стажу при прийнятті рішення про призначення пенсії за віком, оскільки обов`язок по належному веденню та заповненню трудових книжок покладено на уповноважених осіб підприємств, установ, організацій.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань призначення пенсії за віком.

Суд звертає увагу, що записи про вказаний період роботи позивача завірені кутовою печаткою, підписом уповноваженої особи та скріплений печаткою.

За таких обставин суд вважає, що необхідно зобов`язати пенсійний орган за місцем проживання позивача-Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , період її трудової діяльності з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_3 від 10.04.1990 року.

Що стосується позовних вимог в яких позивач просить врахувати при призначенні пенсії період проживання у зоні безумовного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993-2 роки, та призначити пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 11.01.2024, суд враховує таке.

Як зазначено вище, згідно із копією посвідчення серії НОМЕР_5 від 11.08.1995 року, категорія 3, ОСОБА_1 має статус громадянина (громадянки) яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення.

Вказане посвідчення видане за зразком затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18 червня 1991 року № 44.

Відповідно до статті 64 Закону УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Кабінет Міністрів Української РСР постановою від 18 червня 1991 року № 44 затвердив Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зразки посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з вкладишами до них, (далі Порядок № 44).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 44, цей Порядок регулює правила видачі посвідчень особам, віднесеним відповідно до статті 14 Закону УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до категорій 1, 2, 3, 4.

Посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими чинним законодавством.

Пунктом 5 Порядку № 44, встановлено, що громадянам, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б - громадянина, який постійно працював чи працює, або проживав чи проживає на територіях безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення.

Згідно із пунктом 7 Порядку № 44, видача посвідчень встановленого зразка громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться: громадянам, які постійно проживають та працюють у районах з підвищеним рівнем радіоактивного забруднення і віднесені до категорій 3 і 4,-відповідними облвиконкомами за місцем їх проживання на підставі довідок (додатки № 3, 5).

Із змісту форми довідки за додатком № 3 до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи вбачається, що такі довідки видавалися виконавчими комітетами обласних Рад народних депутатів особам, які постійно працюють або працювали чи проживали на території зони безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Кабінет Міністрів України постановою від 25 серпня 1992 року № 501 затвердив Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та затвердив зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок № 501).

Посвідчення серії НОМЕР_5 від 11.08.1995 року, категорії 3, ОСОБА_1 отримала відповідно до вказаної постанови, оскільки частиною 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року № 501 дозволено використовувати для видачі громадянам уже виготовлені бланки посвідчень (без вкладишів до них) за зразками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18 червня 1991 року № 44 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", хоча було затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 501, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно із пунктом 2 Порядку № 501, потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення-не менше трьох років і відселені або самостійно переселилися з цих територій, а також постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення-не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 14 Закону № 796-XII (в редакції статті станом на дату видачі позивачу посвідчення), для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

-потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які:

-постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення-не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

-постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Беручи до уваги наведене, суд робить висновок, що наявність у позивача посвідчення серії НОМЕР_5 від 11.08.1995 року, категорія 3, згідно із яким ОСОБА_1 має статус громадянина (громадянки) яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, підтверджує факт її постійного проживання на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або те, що за станом на 1 січня 1993 року вона прожила у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення-не менше трьох років та відселена або самостійно переселилася з цих територій.

У матеріалах справи відсутні докази які б підтверджували недійсність посвідчення.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач в період з 1972 року по 1995 рік проживала та працювала в смт. Поліське Поліського району Київської області, територія якого після аварії на ЧАЕС віднесена до зони безумовного (обов`язкового) відселення згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року.

Отже, враховуючи наведене, суд робить висновок про те, що факт постійного проживання або постійної праці позивача у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 1 січня 1993 року не менше двох років, підтверджується встановленими обставинами відповідно до досліджених доказів.

Таким чином суд робить висновок, що відповідач-Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при прийнятті рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку протиправно визначив період проживання позивача у зоні безумовного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 року в розмірі 1 рік 8 місяців 3 дні, тому необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві як територіальний орган Пенсійного фонду де проживає позивач зарахувати ОСОБА_1 , період проживання у зоні безумовного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 в розмірі 2 роки.

В зв`язку з тим, що відмова в зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності позивача з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року є протиправною, а також є протиправним визначення періоду проживання позивача у зоні безумовного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 року в розмірі 1 рік 8 місяців 3 дні, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.01.2024 року № 54 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Що стосується позовних вимог в частині де позивач просить призначити пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 11.01.2024, суд бере до уваги таке.

Позивач із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII звернулася 11.01.2024 року, на дату звернення їй виповнилося 52 роки 9 місяців 18 днів, страховий стаж позивача разом із періодом роботи який зараховується рішенням суду на дату звернення становить більше 28 років, що відповідає вимогам статті 55 Закону № 796-XII.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при прийнятті рішення від 18.01.2024 року № 54 не надало правової оцінки довідкам які були надані позивачем разом із заявою, не проводило обчислення розміру постійного проживання чи постійної праці у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, того що ОСОБА_1 , станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 2 років із врахуванням початкової величини зниження пенсійного віку та додатково по 1 року за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.

Згідно із частиною 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин, суд вважає, що необхідно зобов`язати пенсійний орган за місцем проживання позивача-Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку від 11.01.2024 року № 355 відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII із врахуванням правових висновків суду.

Підсумовуючи викладене, аналізуючи все в сукупності, суд вважає, що позов обгрунтований частково, доведений дослідженими доказами частково, тому підлягає частковому задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.01.2024 року № 54 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу який надає право на призначення пенсії за віком період трудової діяльності з 09.04.1990 року по 26.09.1991 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.01.2024 року № 355, про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII, із врахуванням правових висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053 , код ЄДРПОУ - 42098368)

Головуючий суддя В.К. Блонський