Справа № 120/13190/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Вінниця

12 квітня 2024 р. Справа № 120/13190/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника позивача про відмову від позову у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Представником позивача подано до суду клопотання про відмову позивача від позову. У такій заяві йдеться про те, що відповідач вчинив усі дії щодо відновлення прав ОСОБА_1 на отримання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), у зв`язку із чим позивачеві видано відповідну довідку від 08 жовтня 2023 року № 367/1056. Також у заяві йшлося про необхідність вирішення питання про відшкодування понесених ОСОБА_1 витрат на оплату судового збору в розмірі 1073,60 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень.

Розглянувши подане клопотання, суд зважає на таке.

Особливості відмови позивача від позову врегульовано статтею 189 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 вказаної статті передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог. Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси (частини 2, 5 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписи статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України в частині, що стосуються відмови позивача від позову та наслідків такої відмови, кореспондуються з пунктом 2 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відтак за результатами розгляду поданого представником позивача клопотання про відмову від позову суд дійшов висновку, що підстави для неприйняття такої відмови відсутні, що є наслідком закриття провадження у справі.

Приймаючи відмову позивача від позову, суд також враховує і те, що такі дії позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи або інтереси інших осіб.

Відтак провадження у справі слід закрити.

При цьому про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (частина 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України).

Особливості розподілу судових витрат врегульовано статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас варто зауважити, що Кодекс адміністративного судочинства України містить також спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (стаття 140), а також повернення судового збору (стаття 142).

Відповідно до статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Тобто, коли відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви (тобто, самостійним виправленням порушень, що стали передумовою звернення позивача до суду), то суд присуджує всі понесені позивачем витрати за рахунок відповідача.

Відтак, зважаючи на викладене, з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, адже при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, про що свідчить квитанція від 17 липня 2023 року № 45124.

При вирішенні питання щодо підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень суд враховує приписи статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, пунктом 3.1 розділу 3 договору про надання правової допомоги № 21-03 від 21 березня 2023 року, що укладений між ОСОБА_1 та адвокатським бюро "Красіловський і Партнери" в особі керуючого адвоката Красіловського В.О., передбачено, що ціна договору визначається вартістю правової допомоги, наданої керуючим за цим договором.

Вартість правової допомоги, наданої адвокатським бюро "Красіловський і Партнери" в особі керуючого адвоката Красіловського В.О., встановлюється в сумі 10000 гривень та надсилається грошовим переказом за надання правової допомоги на банківський рахунок, вказаний у реквізитах керуючого, або надсиланням на картковий рахунок "Приватбанк" чи шляхом готівкового розрахунку безпосередньо з видачею видаткового касового ордеру (пункт 3.2 розділу 3 договору).

Водночас, на переконання суду, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 10000 гривень є досить завищеними.

Так, зі змісту розрахунку понесених судових витрат, що долучений до позовної заяви слідує, що при наданні правової допомоги за згадуваним договором адвокатом було витрачено (або планується витратити) 20 годин часу. Година роботи адвоката оплачується в розмірі 500 гривень.

При цьому адвокатом Красіловського В.О. надавались позивачеві такі послуги:

1) юридичний аналіз наданих документів (витрачено 4 години часу);

2) опрацювання законодавчої бази, що регулює правовідносини, які оспорюються, шляхом подання позовної заяви (витрачено 6 годин часу);

3) написання рапортів до військової частини (загалом витрачено 5 годин 30 хвилин часу);

4) підготовка процесуальних документів по справі: формування правової позиції та збирання доказів, написання позовної заяви, формування та відправлення матеріалів позову сторонам та до суду, складання інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи.

Відтак більшість наданих адвокатом послуг охоплюються єдиною метою, якою є підготовка до складання позовної заяви, а тому обсяг виконаної ним роботи (наданих послуг) є неспівмірним із складністю такої роботи.

Відтак більшість послуг, що надавалися на виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги, пов`язані із складанням позовної заяви, а тому деталізація (поділ на окремі частини) таких не свідчить про надання послуг у більшому обсязі.

Крім того, адміністративна справа №120/13190/23 розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що свідчить про те, що така справа належить до справ незначної складності, що також вказує на необґрунтовано завищену вартість наданих послуг.

Також варто врахувати й те, що у розрахунку понесених судових витрат, що поданий представником позивача, йдеться про написання трьох рапортів в інтересах ОСОБА_1 , проте разом із позовом подано копію лише одного рапорту від 27 березня 2023 року.

Більше того, у такому розрахунку йдеться про те, що представником позивача складалися й інші процесуальні документи, однак в матеріалах справи, окрім матеріалів позовної заяви, наявне лише клопотання про відмову позивача від позову.

Встановлені обставини вказують на недостатню обґрунтованість понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, а тому суд вважає, що такий розмір є досить завищеним.

Відтак, на думку суду, розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджено у розмірі 1500 гривень, що відповідає вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 1500 гривень.

Керуючись статтями 139, 140, 189, 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову представника ОСОБА_1 від позову.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович