Справа № 600/6509/23-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/6509/23-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

02 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Надольна М.С.,

представника позивача: Клецька Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II (другої) групи;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II (другої) групи.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 26.12.2022 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю ІІ групи;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами від 26.12.2022 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати до Чернівецького окружного адміністративного суду в двотижневий строк після набрання цим рішенням законної сили - звіт про виконання судового рішення;

- в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не дотримано порядок звернення з рапортом про звільнення, встановлений Положенням про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ. Тому листом від 17.01.2023 №692/251 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутністю у командування військової частини НОМЕР_1 правових підстав для прийняття рішення стосовно порушеного у рапорті питання по суті.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач призваний на військову службу по мобілізації через введення воєнного стану на території з 14.03.2022, що підтверджується військовим квитком.

Як стверджує позивач у позовній заяві, після проходження підготовки з 14.06.2023 по 23.06.2022 в складі військової частині НОМЕР_2 військову службу проходить у складі військовій частині НОМЕР_1 як солдат 3 відділення 2 взводу 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 09.09.1984 батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Мати позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії Серія 12 ААГ № 068953 від 10.11.2022.

26.12.2022 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю у нього матері, яка є особою з інвалідністю II групи. Вказаний рапорт зареєстровано за вх. 1036 від 10.01.2023.

Наведена обставина підтверджується листом військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2023 за № 692/251 (а.с.44).

За наслідками розгляду вказаного вище рапорту військова частина НОМЕР_1 листом від 17.01.2023 за вих. № 692/251 повідомила позивача, що рапорт від 26.12.2022, який зареєстровано 10.11.2023 за вх. № 1036, подано не за командою, що суперечить вимогам, передбаченим Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, відповідно, у командування військової частини НОМЕР_1 відсутні правові підстави для прийняття рішення стосовно порушеного у рапорті питання по суті.

14.06.2023 позивачем повторно подано рапорт командиру 3-го відділення 2-го взводу 1-ї аеромобільної роти 1-го аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю у нього матері, яка є особою з інвалідністю II групи.

До рапорту позивачем долучено наступні копії документів: нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія довідки про РНОКПП ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія довідки про РНОКПП ОСОБА_2 ; копія свідоцтва серії НОМЕР_3 від 09.09.1984 про народження; нотаріально засвідчена довідки серії 12ААГ №068953 від 10.11.2022 МСЕК; нотаріально засвідчена копія індивідуальної програми реабілітації інваліда № 2483; нотаріально засвідчена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 (а.с.47).

Вказаний рапорт з додатками направлено на адресу Міністерства оборони України, що підтверджується матеріалами справи.

Докази направлення Міністерством оборони України вказаного рапорту на адресу відповідача, а також його розгляду та прийняття відповідачем рішення по суті, в матеріалах справи відсутні.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо нерозгляду його рапорту від 26.12.2022 про звільнення з військової служби протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Пунктом 14 Статуту встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (п. 31 Статуту).

Відповідно до абзацу 2 п.127 Статуту солдат підпорядковується командирові відділення.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі - Положення) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з абзацом 2 пункту 225 Положення від 10.12.2008 року №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема:

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

У пункті 233 Положення від 10.12.2008 року №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до пункту 1.5 розділу І Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333, командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, установ і організацій, кораблів і підрозділів і створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 11.1 розділу 11 Інструкції від 26.05.2014 року №333 накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153 (зі змінами), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

При цьому, проекти наказів до подання їх на підпис командирам (керівникам) повинні бути перевірені (вичитані), звірені з документами персонального обліку військовослужбовців та завізовані на звороті останнього аркуша наказу безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою. Зразок звороту останнього аркуша наказу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції (пункт 12.10 Інструкції №333).

Після цього проекти наказів проходять правову експертизу в юридичній службі. Віза посадової особи юридичної служби проставляється на звороті кожного аркуша першого примірника наказу (пункт 12.11 Інструкції №333).

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року №170, визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції від 10.04.2009 року №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Згідно з пунктом 14.10 розділу XIV Інструкції від 10.04.2009 року №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Таким чином, розгляд рапорту військовослужбовця про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, уточнення даних про проходження особою військової служби, документальне підтвердження періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проведення розрахунку вислуги років військової служби.

Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Отже, подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті.

У разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, рапорт військовослужбовця подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Відповідно до матеріалів справи рапорт від 26.12.2022 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини) позивачем направлено засобами поштового зв`язку на адресу військової частини НОМЕР_1 на ім`я командира - полковника ОСОБА_4 .

Водночас, відповідно до положень Статуту та Положення №1153/2008 з метою реалізації права на звільнення з військової служби ОСОБА_1 , перебуваючи на військовій службі у званні солдата, мав подати по команді рапорт та документи, які підтверджують підстави звільнення, до свого безпосереднього керівника, тобто командира відділення.

Таким чином, ОСОБА_1 не дотримано порядок звернення з рапортом про звільнення з військової служби. При цьому, в рапорті від 26.12.2022 ОСОБА_5 не обґрунтував неможливість звернення з таким рапортом до безпосереднього керівника та не зазначив про наявність обставин нерозгляду такого рапорту безпосереднім керівником.

З урахуванням зазначеного начальник штабу-перший заступник командира військової частини НОМЕР_1 обґрунтовано повідомив ОСОБА_1 листом від 17.01.2023 про відсутність у командування військової частини правових підстав для розгляду та прийняття рішення щодо порушеного у рапорті питання.

Крім того, в позовній заяви ОСОБА_1 зазначає, що 14.06.2023 ним повторно було підготовлено рапорт про звільнення на ім`я безпосереднього керівника командира 3-го відділення 2-го взводу 1-ї аеромобільної роти 1-го аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 (а.с.47).

Проте, докази направлення (вручення, отримання) цього рапорту безпосередньому керівнику ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, враховуючи чинне нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що підстави для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, відсутні.

Водночас, колегія суддів не надає оцінку наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби, оскільки встановлення їх наявності та прийняття рішення про звільнення з військової служби належить до компетенції відповідного суб`єкта владних повноважень за наслідками розгляду рапорту, поданого у встановленому законодавством України порядку та з дотриманням вимог чинного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

При цьому, доводи апелянта про порушення позивачем військової дисципліни встановлюються окремо та розгляду рапорту про звільнення не стосуються, тому не підлягають дослідженню під час розгляду цієї справи.

З урахуванням наведеного, оскільки доводи позивача про допущення Військовою частиною НОМЕР_4 протиправної бездіяльності щодо невирішення питання про його звільнення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Отже, висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 квітня 2024 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.