Справа № 278/849/24
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/849/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою, у якій просить постанову серії ЕНА № 1394681 від 07.02.2024 року про адміністративне правопорушення скасувати.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 07.02.2024 року відповідачем була складена постанова серії ЕНА № 1394681, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн за користування під час руху ТЗ засобами зв`язку, тобто за порушення п. 2.9 ПДР України.

Позивач не погоджується з постановою, вважає її необґрунтованою та протиправною, оскільки поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, оскільки жодного розгляду справи взагалі не було; поліцейський обмежився лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури, чим порушив ст. ст. 276, 277, 277-2, 278, 279, 280, 281 КУпАП.

Окрім того, поліцейський під час складання постанови не вніс у графу 7 постанови «до постанови додаються» відомостей щодо будь-яких доказів: не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеофіксацію.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що обставини зазначені в адміністративному позові не відповідають дійсності, оскільки позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Вважає, що відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для її скасування, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було (а.с. 26-27). До відзиву додано диск з відеозаписом підії (а.с. 31).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07.02.2024 року інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП старшим лейтенантом поліції Назаруком І. Р. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1394681, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 510,00 грн за порушення п. 2.9 д ПДР України (а.с. 6).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 07.02.2024 року у м. Житомирі по вул. Якова Зайка (Бугайченка), 4, керуючи транспортним засобом SKODA SUPERB, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху транспортного засобу користувався засобами зв`язку, тримаючи його у руці, чим порушив п.п. 2.9 д ПДР України.

У п.7 оскаржуваної постанови серії ЕНА № 1394681 від 07.02.2024 року «до постанови додаються» - відсутні будь-які записи.

У матеріалах справи наявний диск із відеозаписом події за участю водія ОСОБА_1 (а.с. 31), при відтворенні якого вбачається наступне. Позивач, надаючи пояснення з приводу своїх порушень з перших хвилин спілкування вказує, що дійсно користувався мобільним телефоном під час керування транспортним засобом, при цьому тримав телефон у руці біля вуха. Потім позивач намагається повідомити поліцейському неправдиву та непослідовну, на переконання суду, інформацію, що ніби-то спілкувався по телефону через систему блютуз, однак клавиша даної системи не спрацьовувала при її натисканні; що він під час руху авто не спілкувався по телефону, оскільки підняв слухавку на світлофорі, коли авто не рухалось. Відтак суд приходить до висновку, що позивачем було фактично здійснено порушення Правил дорожнього руху в частині користування водієм під час руху авто засобом зв`язку шляхом тримання його у руці, що робити заборонено.

Однак, надаючі сукупну оцінку всім здобутим під час розгляду адміністративної справи доказам, суд констатує наступне.

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 2.9 д) водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається - п. 7 оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 77 КАС України суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото - чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, не підтверджується жодними іншими доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

За таких обставин, суд вважає, що сторона відповідача не надала суду належних доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 122, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст. 2 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1394681 від 07.02.2024 року, винесену інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП старшим лейтенантом поліції Назаруком Ігорем Руслановичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Дубовік