Справа № 520/17359/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 р. Справа № 520/17359/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 (суддя: Бадюков Ю.В., м. Харків) по справі № 520/17359/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 по справі № 5820/17359/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії з 01.02.2023.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії) для здійснення обчислення та перерахунку пенсії позивача з 01.02.2023.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

До Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача Воронкової О.І., в порядку ст.382 КАС України, в якій остання просить суд:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі №520/17359/23;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі №520/17359/23 у 10-денний строк з моменту отримання відповідної ухвали суду;

- у разі невиконання зазначеної постанови або ненадання звіту про її виконання накласти на начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 штраф у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину з якого стягнути на користь Державного бюджету України, а другу половину - на користь позивача.

В обґрунтування заяви зазначила, що відповідач, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/17359/23, підготував та направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023, до якої було включено надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 0,00%, а премію зазначено у розмірі 10%.

Вказує, що листом Департаменту соціального забезпечення Міністра оборони України від 13.10.2023 №423/6682 повідомлялось, що відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/ 32197, розміри щомісячної премії та надбавки за особливості проходження військової служби військовослужбовцям щорічно встановлено відповідними рішеннями Міністра оборони України: у 2023 році - це рішення № 2683/з від 01.02.2023.

Відповідно до розпорядження, доведеного до відома телеграмою Міністра оборони України, №2683/з від 01.02.2023, складові грошового забезпечення військовослужбовця, який має вислугу років понад 1 рік та 26 тарифний розряд, мають включати премію у розмірі не менше, ніж 140%, та надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі не меншому, ніж 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Таким чином, до довідки про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 01.01.2023, яка була виготовлена та видана на виконання рішення суду, не було включено не тільки надбавку за особливості проходження військової служби у належному розмірі (65%), а й премію зазначено в розмірі 10%, замість належних позивачеві 140% (відповідно до телеграми Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023).

Отже, відповідач неправомірно виготовив довідку, в якій додаткові види грошового забезпечення, а саме: надбавка за особливості проходження військової служби (65%) та премія обчислені у невідповідному, станом на 2023 рік, до тарифного розряду позивача розмірі.

Вважає, що відповідачем належним чином не виконано судове рішення у даній справі, у зв`язку з чим просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі № 520/17359/23 у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду - відмовлено.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі № 520/17359/23 та:

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі №520/17359/23 у 10-денний строк з моменту отримання відповідної ухвали суду;

- у разі невиконання зазначеної постанови або ненадання звіту про її виконання накласти на начальника (тимчасово виконуючого обов`язки начальника) ІНФОРМАЦІЯ_1 штраф у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину з якого стягнути на користь Державного бюджету України, а другу половину на користь позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що висновки суду першої інстанції є передчасними, оскільки відповідачем рішення суду фактично не виконане.

Вказує, що до довідки про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 01.01.2023, яка була виготовлена та видана на виконання рішення суду, не було включено не тільки надбавку за особливості проходження військової служби у належному розмірі (65%), а й премію зазначено в розмірі 10% замість належних позивачеві 140% (відповідно до телеграми Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023).

Отже, відповідач неправомірно виготовив довідку, в якій додаткові види грошового забезпечення, а саме: надбавка за особливості проходження військової служби (65%) та премія обчислені у невідповідному, станом на 2023 рік, до тарифного розряду позивача розмірі.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, поданої в порядку ст. 382 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у спосіб, визначений судом, тобто шляхом видачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 01.01.2023, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, а тому підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду немає.

При цьому, суд зазначив, що незгоду позивача із визначеними розмірами щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які вказані у довідці про розмір грошового забезпечення від 11.12.2023, складеній на виконання рішення суду по справі № 520/17359/23, станом на 01.01.2023, слід вважати новими правовідносинами, які підлягають судовому захисту шляхом звернення до суду з відповідним позовом, а не у порядку ст. 382 КАС України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На виконання приписів статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі « ОСОБА_2 » проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у від 30 червня 2009 року №16-рп/2009).

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

На підставі аналізу ст.ст. 3, 8, ч.ч. 1, 2 ст. 55, ч.ч. 1 та 2 ст. 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський Суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист. Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Колегією суддів встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 по справі № 520/17359/23, яким частково задоволено адміністративний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, набрало законної сили 02.12.2023.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина 8 статті 382 КАС України).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; накладення штрафу, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Як було встановлено в суді першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, відповідачем, на виконання вимог резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі № 520/17359/23, було підготовлено оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання та інших щомісячних видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії).

Однак, позивач, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказує, що невключення відповідачем до довідки про розмір грошового забезпечення, станом на 01.01.2023, надбавки за особливості проходження військової служби у належному розмірі (65%) та премії - 140% (відповідно до телеграми Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023) свідчить про фактичне невиконання ІНФОРМАЦІЯ_3 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі № 520/17359/23. Тобто, по суті ОСОБА_1 заперечує проти змісту виданої довідки та її складових.

Разом з цим, колегія суддів наголошує, що зобов`язальна частина рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі № 520/17359/23 не містить жодної вимоги до відповідача стосовно необхідності зазначення у довідці конкретних розмірів складових грошового забезпечення позивача, оскільки, в межах розгляду вказаної справи вирішувалось питання наявності або відсутності у позивача права на отримання довідки про розмір грошового забезпечення у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму, станом на 01.01.2023.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в контексті спірних правовідносин виключно питання щодо невидачі ІНФОРМАЦІЯ_3 довідки про розмір грошового забезпечення може бути предметом судового контролю, а вимоги щодо правильності обчислення відповідачем розміру та видів грошового забезпечення, які вказані в такій довідці, можуть бути заявлені в окремому позові.

Крім того, слід зазначити, що, як вбачається зі змісту судового рішення від 02.11.2023 у справі № 520/17359/23, позивач звертався з вимогою про зобов`язання відповідача підготувати і надати до ГУ ПФУ в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до розпорядження, доведеного телеграмою Міністра оборони України № 2683/з від 01.02.2023, надбавка за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65 %, премія в розмірі 140 %, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2023.

Однак, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача зазначити у довідці про розмір грошового забезпечення, станом на 01.01.2023, конкретні розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії, дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів зазначає, що позивач вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував, а, відтак, жодного іншого рішення, з якого б випливав обов`язок ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначити у спірній довідці розмір надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі не меншому, ніж 65%, та премії у розмірі не менше, ніж 140%, відповідно до телеграми Міністра оборони України № 2683/з, по даній справі судами не приймалось.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі № 520/17359/23.

Вимоги апелянта, спрямовані до суду апеляційної інстанції, про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 подати до суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі № 520/17359/23 колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, саме суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі № 520/17359/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді О.А. Спаскін В.Б. Русанова