Справа № 500/950/24
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/950/24

09 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Хоміцької С.О., представника відповідача - Гаврилюк З.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (попереднє прізвище - ОСОБА_2 ) (далі - позивач, ОСОБА_3 ) звернувся в суд з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (далі відповідач, УДМС у Тернопільській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення УДМС в Тернопільській області від 17.03.2023 про заборону в`їзду в Україну строком на 10 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що для того аби застосувати до іноземця санкцію, яка полягає в забороні в`їзду на 10 років повинно бути дотримано наступне: іноземцю має бути відомо про прийняття такого рішення і тоді він в`їжджаючи на територію України не виконує таке рішення. Проте, на думку представника позивача, рішення про заборону в`їзду не вручалось і не було відомо про нього. За таких обставин, представник позивача вважає, що позивач він не усвідомлював і не передбачав, що йому було заборонено в`їжджати на територію України протягом 3 років.

Відповідно, виходячи з п.3 ч.1 ст.13 Закону, заборона в`їзду іноземця на територію України строком на 10 років може застосовуватися, на думку позивача, лише у випадку порушення підстав в`їзду іноземця на територію України, передбачених абзацом 1 ч.1 ст.13 та у випадку, якщо до іноземця вже застосовувалася заборона в`їзду на територію України строком на три роки.

Крім того, представник позивача в позові зазначив, що у відповідь на запит про отримання такого рішення відповідач вказав, що таке рішення у них відсутнє та не приймалось.

Враховуючи наведене, представник позивача вважає, що рішення УДМС у Тернопільській області від 17.03.2023 про заборону в`їзду позивачу в Україну строком на 10 років прийнято за відсутності правових підстав для його прийняття.

Ухвалою суду від 23.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання на 12.03.2024.

Відповідачем 11.03.2024 подано до суду відзив на позов. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач не виконав рішення УДМС у Тернопільській області про заборону в`їзду в Україну від 29.11.2022, прийнятого відповідно до ч.3 ст.13 Закону, Інструкції про порядок прийняття ДМС України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом МВС від 17.12.2013 №1235, яким йому було заборонено в`їзд на територію України строком на 5 років.

Зауважує, що 28.04.2018 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення прикордонної безпеки держави" №2293-VIII від 27.02.2018, яким ч.3 ст.13 Закону доповнено реченням такого змісту: "У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну".

На момент виявлення, а саме, 15.03.2023, посадовими особами Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , останній перебував в Україні без законних на те підстав, порушуючи законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ч.1, 3 ст. 3, ч.3 ст.13 Закону), а тому 15.03.2023 було винесено рішення №18 про примусове повернення до країни походження або третьої країни позивача.

Інших заяв по суті сторони не подавали.

Ухвалою суду від 02.04.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Протокольною ухвалою від 02.04.2024 закрито підготовче засідання та призначено справ до розгляду по суті на 09.04.2024.

Ухвалою суду від 09.04.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивував терміновим відрядженням за межі області.

Враховуючи думку представника позивача, яка заперечила проти заявленого клопотання про відкладення розгляду справи, та враховуючи, що дане клопотання не підтверджене будь-якими доказами, суд ухвалив відмовити в його задоволенні та продовжити розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у відзиві, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзначила, що позивач добре знайомий з своїми правами в сфері отримання права на постійне проживанням в Україні і маніпулює відомостями щодо свого прізвища.

Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.11.2022 у справі №607/16642/22 задоволено позовні вимоги УДМС у Тернопільській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ухвалено примусово видворити громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України (копія рішення суду додається). Вказане рішення суду набрало законної сили, не оскаржувалось та було виконано ( Позивач сам в позовній заяві зазначає, що виїхав за межі території України).

01.12.2022 рішення УДМС у Тернопільській області заборонено в`їзд в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 5 років.

15.03.2023 під час виконання повноважень в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, притягненню порушників до адміністративної відповідальності, посадовою особою Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області за адресою: м. Тернопіль, вул. Є.Коновальця, 6, виявлено громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який умисно не виконав рішення державного органу влади (УДМС у Тернопільській області) щодо заборони в`їзду в Україну від 01.12.2022 (змінив прізвище з ОСОБА_5 ).

Так, в ході перевірки було встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їхав на територію України 04.03.2023 за паспортним документом серії НОМЕР_1 виданим 10.02.2023 терміном дії до 09.02.2033 (підтверджується копією паспорта, доданого до позовної заяви). Інформація щодо в`їзду громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.03.2023 на територію України з використання паспортного документу серії НОМЕР_1 , виданим 10.02.2023, персональний номер: 6ХЕR9N5 також підтверджується даними Управління Служби безпеки України в Тернопільській області.

Позивач після останнього в`їзду в Україну (04.03.2023) її територію не покидав, що підтверджується відмітками в його паспортному документі та інформацією інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформації з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон "АРКАН" (відомості про осіб, які перетнули державний кордон додаються).

Після в`їзду в Україну (04.03.2023) громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними установчими даними не звертався до територіальних підрозділів ДМС України з клопотанням щодо продовження строку тимчасового перебування на території України чи оформлення документів на право проживання в Україні.

Управління Служби безпеки України в Тернопільській області 15.03.2023 за вих.№69/5/1/3-887 звернулось з листом до УДМС у Тернопільській області про прийняття рішення відповідно до вимог чинного міграційного законодавства, в якому повідомлялось, що у ході виконання завдань покладених чинним законодавством на органи СБ України, 1 відділом ГВ ЗНД Управління отримано інформацію про те, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (до 10.02.2023 - ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) серія та номер паспорта громадянина Респубіки Азербайджан НОМЕР_1 , виданий 10.02.2023, персональний номер: 6ХЕR9N5, перебуває на території України з порушенням чинного міграційного законодавства. Зокрема, 01.12.2022 вказаному іноземцю, з установчими даними ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), рішенням УДМС у Тернопільській області було заборонено в`їзд на територію України строком на 5 років. 10.02.2023 вказаний іноземець змінив установчі дані з ОСОБА_7 на ОСОБА_1 , та 04.03.2023 в`їхав на територію України - згідно із згаданим вище листом УСБУ в Тернопільській області від 15.03.2023 №69/5/1/3-887.

Дана інформація також підтверджується офіційним листом Посольства Азербайджанської Республіки в Україні від 06.09.2023 №4/KYV/227/23. Згідно інформації наведеної в даному листі, підтверджено факт звернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу зміни установчих даних з ОСОБА_2 ( ОСОБА_8 ), паспортний документ НОМЕР_2 , на ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), паспортний документ серії НОМЕР_1 .

Ууповноваженими особами Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області 15.03.2023 відносно Позивача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МТР 001240 за ст. 203-1 КУпАП (невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну) та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 15.03.2023 серії ПН МТР 001240, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 203-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550,00 грн, який сплачено в повному обсязі.

Крім того, 15.03.2023 винесено рішення №18 про примусове повернення до країни походження або до третьої країни громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_9 .

17.03.2023 відповідачем прийнято рішення про заборону позивачу в`їзду на територію Україну строком на 10 років.

Не погоджуючись із рішенням від 17.03.2023 про заборону в`їзду строком на 10 років, позивач звернувся з даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закон, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У ч.3 ст.3 цього Закону встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст.1 у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (п.6);

іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні (п.7);

іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, або якщо строк їх тимчасового проживання на території України продовжено в установленому порядку, якщо інше не встановлено законом (п.10)

згідно з ч.4 ст.4 Закону іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення гіг-контракту або під час перебування на законних підставах на території України у випадку, передбаченому частиною тринадцятою цієї статті, отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні та посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України (ч.3 ст.9 Закону).

Підпунктом 2 п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15.02.2012 №150, зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Так, між Україною та Азербайджанською Республікою діє безвізовий порядок в`їзду відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки про безвізові поїздки громадян, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1565 від 24.10.2002). Відповідно громадянин Азербайджанської Республіки, який на законній підставі прибув в Україну, може тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

У відповідності до ч.1, 2 ст.16 Закону реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що порушення законодавства з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства є самостійною підставою для примусового повернення іноземців та осіб без громадянства в країну походження або третю країну.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону (в редакції станом на 21.12.2017) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

Отже, аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що стосовно іноземців щодо яких постановлено судове рішення про примусове видворення приймається рішення про подальшу заборону в`їзду в Україну строком на п`ять років.

Також, підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначені у ст.13 Закону, відповідно до ч.1 якої в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Згідно з ч.3 ст.13 Закону (в редакції станом на 25.11.2021) рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; або дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

З аналізу матеріалів справи, встановлено що 15.03.2023 провідним спеціалістом сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області прийнято рішення №18 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 / ОСОБА_2 , яким останнього зобов`язано покинути територію України до 10.04.2023. Дане рішення було йому оголошено, один із примірників рішення про примусове повернення з України особисто вручений Позивачу, йому роз`яснено його права та обов`язки, зобов`язано не пізніше 04.10.2023 самостійно залишити територію України, а також попереджено про наслідки невиконання рішення про примусове повернення з України, що підтверджується його підписом (копія рішення від 15.03.2023 №18 з відміткою про ознайомлення з даним рішенням та вручення його примірника Позивачу додається).

Суд також враховує, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.03.2023 серії ПН МТР 001240 на ОСОБА_1 та рішення №18 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 / ОСОБА_2 (які були врученні Позивачу у день їх винесення та прийняття) Позивачем не оскаржувались.

Крім того, судом встановлено, що 14.03.2023 на адресу УДМС у Тернопільській області надійшов запит Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.03.2023 №222/26.11.5.2-03 щодо перевірки законності перебування іноземця на території України на виконання наказу Міністерства юстиції України від 02.12.2016 №3447/5 "Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України з питань державної реєстрації актів цивільного стану". З даного запиту встановлено, що 09.03.2023 вказаним відділом державної реєстрації актів цивільного стану прийнято заяву про державну реєстрацію шлюбу громадянином Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно необхідно здійснити перевірку законності перебування на території України вказаного іноземця. До запиту було долучено копії сторінок паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 із перекладом на українську мову. За результатами перевірки УДМС у Тернопільській області було встановлено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території України без законних підстав (копія запиту із додатками та довідка УДМС у Тернопільській області від 17.03.2023 №6101.5-2487/61.1-23 додаються). З наведеного вбачається, що Позивач, знаючи про те, що йому заборонено в`їзд в Україну строком на 5 років на установчі дані ОСОБА_10 (рішення УДМС у Тернопільській області від 01.12.2022) змінив їх в країні громадянської належності з ОСОБА_2 на ОСОБА_11 , свідомо, умисно в`їхав на територію України 04.03.2023 з метою легалізації свого перебування в Україні шляхом воз`єднання сім`ї. Однак, його наміри було своєчасно викрито уповноваженими на те органами, зокрема Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області.

Також судом встановлено, що на даний час 1 відділом ГВ ЗНД Управління Служби безпеки України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000143, внесено в ЄРДР 15.11.2023, з правовою кваліфікацією ч.1 ст.332-2 Кримінального кодексу України (незаконне переправлення осіб через державний кордон України) стосовно громадянина Азербайджанської Республіки, ІНФОРМАЦІЯ_1 (до 10.02.2023 ОСОБА_7 ), який, діючи умисно, усвідомлюючи, що йому заборонено в`їзд в Україну, на території Республіки Азербайджан змінив анкетні дані та перетнув державний кордон у напрямку в`їзд на територію України. Даний факт підтверджується листом Управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 05.03.2024 №69/5/1/3-747.

Як зазначено вище, 29.11.2022 Тернопільським міськрайонним судом прийнято рішення у справі №607/16642/22 про примусове видворення громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дане рішення суду набрало законної сили, не оскаржувалось.

Абзацом 3 п. 1 ст. 30 Закону (в редакції чинній на момент прийняття судом рішення) передбачено, що іноземцям та особам без громадянства, щодо яких прийнято рішення про примусове видворення з України забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Враховуючи зазначену норму законодавства, посадовими особами УДМС у Тернопільській області 01.12.2022 прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , 21.10.1997, строком на 5 років.

Суд категорично не погоджується з доводами представника позивача з приводу того, що для того аби застосувати до іноземця санкцію, яка полягає в забороні в`їзду на 10 років повинно бути дотримано наступне: іноземцю має бути відомо про прийняття такого рішення і тоді він в`їжджаючи на територію України не виконує таке рішення.

По-перше: на законодавчому рівні (на момент прийняття судом рішення у справі №607/16642/22) були відсутні норми, які б зобов`язували уповноважених посадових осіб міграційної служби повідомляти іноземця або особу без громадянства, яких на підставі прийнятого судом рішення про примусове видворення за межі території України видворено про прийняття стосовно них рішення про заборону в`їзду в Україну.

По-друге: норма визначена в абзаці 3 ч. 1 ст. 30 Закону, встановлює чітко обов`язок прийняття такого рішення уповноваженим органом, після прийняття відповідного рішення судом.

По-третє: рішення про заборону в`їзду для контролю та виконання направляється органу Державної прикордонної служби України.

Судом також не приймається до уваги твердження представника позивача з приводу того, що з відповіді УДМСУ в Тернопільській області йому стало відомо, що рішення про заборону виїзду позивачу терміном на 3 роки від 01.12.2022 не приймалось. В даному випадку, представником позивача неправльно сформульовано запит, тому і отримана була саме така відповідь. суть запиту полягала в отриманні інформації про рішення про заборону в`їзду на 3 роки, натомість рішення про заборону в`їзду приймалось строком на 5 років.

Таким чином, у даній справі встановлено, що позивач достеменно знаючи про рішення суду від 29.11.2022 про примусове видворення, а також норму Закону, яка регламентувала автоматичне винесення рішення про заборону в`їзду на територію України строком на 5 років, повернувшись в Республіку Азербайджан та змінивши свої установчі дані, знову повернувся на територію України, порушивши при цьому заборону в`їзду в Україну.

Отже, встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування рішення УДМС в Тернопільській області від 17.03.2023 про заборону в`їзду Самідова Хаяла/ ОСОБА_7 в Україну строком на 10 років

Вищезазначене рішення, відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення про заборону в`їзду на територію України від 17.03.2023, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП );

відповідач:

- Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Текстильна, 1Б,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46007, код ЄДРПОУ/РНОКПП 37839038);

Головуючий суддя Осташ А.В.