Справа № 295/1674/24
Суддя: Чішман Л. М.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/1674/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючого судді Чішман Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити пропущений строк на оскарження постанови та скасувати постанову серії ДП18 №724001 від 08.01.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що спірна постанова, на його думку, не містить розбірливих відомостей щодо найменування органу, а саме посади, звання, імені посадової особи, який виніс постанову; опису обставин, встановлених під час розгляду справи; місця вчинення адміністративного правопорушення; підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про отримання копії постанови, а тому не може вважатися законною та такою, що винесена з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП.

Крім цього зазначив, що спірна постанова винесена без надання будь-яких доказів про правопорушення, з істотним порушенням прав позивач на захист, оскільки таку винесено на місці вчинення (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено, що не дало змоги скористатись передбаченими ст. 268 КУпАП правами: подачею доказів, заявленням клопотань, отриманням правової допомоги, тощо. Працівниками поліції взагалі не ставилась вимога щодо пред`явлення позивачем страхового полісу, тому подібне звинувачення вважає недоречним, цілком незаконним та необґрунтованим.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.02.2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 11-12).

Ухвалою суду від 28.02.2024 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду з даним адміністративним позовом та поновлено такий строк, у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 20).

18.03.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача вказав, що доводи адміністративного позову є необґрунтованими, вимоги позову є безпідставними та до задоволення не підлягають, інспектором поліції при винесенні спірної постанови дотримано всіх вимог законодавства. В обґрунтування відзиву зазначено, що 08.01.2024 року о 23:05 год позивач керував транспортним засобом ВАЗ2101, р.н.з. НОМЕР_1 , в якого номерний знак був неосвітлений в темну пору доби, не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Посилання позивача на то факт, що перед початком руху ним було встановлено, що задній номерний знак був достатньо освітленим та з відстані 20 м достатньо проглядався, є необґрунтованим, оскільки жодних доказів вказаного до позову не долучено. При цьому надати відеозапис, на якому зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не має можливості, оскільки відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом №1026 Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 встановлено строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів - 30 діб, тобто на момент подачі відзиву відеозапис знищено. Крім цього, представник відповідача зазначив, що позивачем до матеріалів справи не долучено чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 . Більше того, відповідно до інформації з Централізованої бази даних МТСБУ, діючий поліс на автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 відсутній. Попри наявний у позивача обов`язок довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, ОСОБА_1 не спростовано та не надано жодного доказу, який підтверджував би факт невчинення ним інкримінованих адміністративних правопорушень та його вини у їх вчиненні.

На спростування недостовірних даних, викладених у позовній заяві, відповідачем до відзиву долучено копію оскаржуваної постанови серії ДП18 №724001 від 08.01.2024 року, а також інформацію станом на 01.01.2024, 08.01.2024, 14.03.2024 про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідачем була надіслана позивачу.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом, передбаченим ст. 163 КАС України, відповіді на відзив не подав.

Клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Встановлено, що постановою інспектора взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Крушинського Д.І. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190, 00 грн.

Зі змісту постанови слідує, що 08.01.2024 року о 23:05 год у м. Житомир, вул. І. Гонти, 2, позивач керував транспортним засобом ВАЗ 2101, р.н.з. НОМЕР_1 , в якого номерний знак був неосвітлений в темну пору доби, не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1. та п. 2.9.1 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частиною першою ст. 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.п. а, б, ґ 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед іншого, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до пункту 2.9. в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, серед іншого, з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Позивач у позовній заяві зазначав, що оскаржена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки не містить розбірливих відомостей щодо найменування органу, а саме посади, звання, імені посадової особи, який виніс постанову; опису обставин, встановлених під час розгляду справи; місця вчинення адміністративного правопорушення; підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про отримання копії постанови.

Такі твердження позивача спростовуються долученою до відзиву копією постанови, з якої вбачається, що таку інформацію постанова містить.

Крім цього, з постанови вбачається, що до неї додаються докази у вигляді відео, яке відповідач не зміг долучити до відзиву, оскільки на підставі Наказу №1026 МВС України від 18.12.2018 строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів - 30 діб, таке відео знищено за строками.

А тому, посилання позивача на винесення спірної постанови без надання будь-яких доказів також спростовуються.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що отримав від поліцейського копію постанови, а тому мав змогу на місці ознайомитись з її змістом, подати заяви, звернутись з клопотаннями, однак не зроби цього.

Більше того, спірна постанова містить власноручний підпис позивача у п. 8, що свідчить про роз`яснення останньому прав за ст. 268 КУпАП та строк на її оскарження за ст. 289 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 розділу III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 статті 123-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 1 статті 123-1, ч. 1 ст. 126, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суд вважає за потрібне роз`яснити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справи і винесення постанови за результатами розгляду інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку (на місці), підстав для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, не вбачається порушень з боку інспектора щодо розгляду справи на винесення постанови в спрощеному порядку (на місці).

Позивач не спростував обставин, якими обґрунтований відзив на позовну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19 вказала, що визначений ст. 77 КАС обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивачем не наведено жодних посилань на докази того, що поліцейським порушено порядок розгляду справи, як і не наведено інших обґрунтованих підстав, що слугували б для задоволення позовної заяви та скасування спірної постанови.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувався в суворій відповідності до норм чинного законодавства, позивач не був жодним чином обмеженим у реалізації будь-яких прав.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкціям ч. 1 ст. 121-3 та ч. 1 ст. 126 КУпАП з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Окремо суд звертає увагу на те, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови, тобто окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення).

Недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року справі справа №826/15341/15.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Правовою ж підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку було дотримано.

Таким чином, посилання позивача як на підставу для задоволення позову на обставини, якими обґрунтована позовна заява, є нікчемними, оскільки не спростовують факту керування позивачем транспортного засобу з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості, та не пред`явив полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на керований ним автомобіль.

Отже, доводи позивача, викладені ним в адміністративному позові про те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, що спростовуються дослідженими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а також відсутністю доказів зі сторони позивача.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача є правомірними та свідчать про законність прийнятого ним рішення стосовно винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, за вчинені останнім адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 76, 77, 99, 242-246 КАС України, ст.ст. 36, 121-3, 126, 268, 280 КУпАП, ПДР України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, набирає законної сили з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Покровська, 96, .

Повний текст рішення складено 12 квітня 2024 року.

Суддя Л.М. Чішман