Справа № 200/7103/23
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року Справа№200/7103/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Ушенка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 13.11.2023 № 98 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, прийняте за результатами розгляду її заяви від 08.11.2023, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати зарахувати до її загального страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_2 :

з 02.10.1990 по 27.10.1990 період роботи на Кіндратівському вогнетривкому заводі «Красная звезда» складачем маси на мішалках;

з 01.02.1991 по 12.08.1991 період роботи на Кіндратівському шамотному заводі «Червона зірка» прибиральницею;

з 12.08.1991 по 30.10.1998 період роботи на Кіндратівському шамотному заводі «Червона зірка» шихтувальником - дозувальником;

з 16.11.1998 по 10.11.1999 період перебування на обліку у Дружківському центрі зайнятості;

з 30.04.2003 по 06.03.2007 період роботи у ВАТ «Кіндратівський вогнетривкий завод» шихтувальником - дозувальником;

з 06.03.2007 по 01.06.2012 період роботи на ВАТ «Кіндратівський вогнетривкий завод» просівачем порошків;

з 01.06.2012 по 15.07.2013 період роботи у ВАТ «Кіндратівський вогнетривкий завод» укладачем маси на мішалках;

з 05.08.2013 по 01.05.20014 період перебування на обліку в Дружківському міському центрі зайнятості;

з 10.03.2015 по 17.04.2015 період роботи у ТОВ «Дружківська харчосмакова фабрика» охоронцем;

з 17.04.2015 по 30.06.2016 період роботи у ТОВ «Дружківська харчосмакова фабрика» контролером;

з 01.07.2016 по 08.11.2023 період роботи у ТОВ «Кондитерська фабрика» «Дружківська» контролером;

з 07.12.1989 по 07.12.1992 період догляду за дитиною до досягнення трьох років;

- зобов`язати зарахувати до її пільгового стажу за Списком № 2 згідно трудової книжки НОМЕР_2 :

з 02.10.1990 по 27.10.1990 період роботи на Кіндратівському вогнетривкому заводі «Красная звезда» складачем маси на мішалках;

з 12.08.1991 по 30.10.1998 період роботи на Кіндратівському шамотному заводі «Червона зірка» шихтувальником - дозувальником;

з 30.04.2003 по 06.03.2007 період роботи у ВАТ «Кіндратівський вогнетривкий завод» шихтувальником - дозувальником;

з 06.03.2007 по 01.06.2012 період роботи у ВАТ «Кіндратівський вогнетривкий завод» просівачем порошків;

з 01.06.2012 по 15.07.2013 період роботи у ВАТ «Кіндратівський вогнетривкий завод» укладачем маси на мішалках;

- зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 08 листопада 2023 року, на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що після досягнення пенсійного віку вона 08 листопада 2023 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатом розгляду якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 98 від 13.11.2023, яким, з посиланням на пункт 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», їй відмовлено у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю пільгового стажу. Позивач з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, оскільки така позиція відповідача суперечить рішенню Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020. На думку позивача, не зараховуючи до пільгового стажу вказані періоди роботи, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області діяло в супереч законодавству у сфері пенсійного забезпечення та порушило захищені Конституцією України права на законне призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало відзив на позовну заяву, вмотивований тим, що 08.11.2023 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Її заява та додані до неї документи були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким 13.11.2023 прийнято рішення № 98 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку. Відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право), обрахованого по 30.09.2023, страховий стаж позивача становить 26 років 02 місяці 19 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 2 - 06 років 10 місяців 26 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зазначено, що оскільки професія, що зазначена у пільговій довідці від 06.10.2023 №36, не відповідає професії, яка міститься у переліку професій до наказів про результати атестації робочих місць на підприємстві за умовами праці від 26.12.1999 № 84 та від 27.12.2004 № 95, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи позивача на Кіндратівському вогнетривкому заводі «Червона зірка» з 30.04.2003 по 25.12.2004 та з 27.12.2004 по 05.03.2007.

Крім того, відповідач не зарахував до страхового та пільгового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки ім`я « ОСОБА_1 » на титульній сторінці трудової книжки не відповідає паспортним даним «ОСОБА_1» в російському варіанті.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Наразі воєнний стан триває.

Враховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється поза межами строку, визначеного ст. 158 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія її паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 .

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

08.11.2023 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До заяви було додано наступні документи:

1. паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 21.03.1996;

2. РНОКПП;

3. трудову книжку серії НОМЕР_2 від 02.10.1990 та 10.03.2015;

4. свідоцтво про народження дитини;

5. довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06 жовтня 2023 № 36;

6. копію наказу про атестацію робочих місць від 29.07.1994 № 57;

7. копію списку професій по Кіндратівському вогнетривкому заводу «Красная звезда», які за результатами атестації робочих місць за умовами праці мають право на пільгову пенсію від 29.07.1994 № 57;

9. копію наказу про атестацію робочих місць від 26.12.1999 № 84;

10. копію списку професій по ВАТ «Кіндратівський вогнетривкий завод», які за результатами атестації робочих місць за умовами праці мають право на пільгову пенсію від 29.07.1994 № 57;

11. копію наказу про атестацію робочих місць від 27.12.2004 № 95.

На час звернення до відповідача за призначенням пенсії позивачу виповнилося 51 рік 3 місяці.

Заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.11.2023 № 98, прийнятим за результатом розгляду вказаної заяви, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Рішення відповідачем обґрунтоване недосягненням позивачем пенсійного віку, який згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV у редакції, чинній на день її звернення за призначенням пенсії, становив 55 роки, та відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу роботи.

Так, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки ім`я « ОСОБА_1 » на титульній сторінці трудової книжки не відповідає паспортним даним «ОСОБА_1» в російському варіанті. Крім того, до пільгового стажу роботи не зараховано період роботи з 30.04.2003 по 05.03.2007 згідно пільгової довідки № 35 від 06.10.2023, оскільки професія, зазначена в ній, не відповідає переліку професій, зазначених в наказах про атестацію робочих місць.

Таким чином, на думку відповідача, загальний стаж роботи позивача складає 26 років 02 місяці 19 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - 6 років 10 місяців 26 днів.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 02.10.1990, виданої на ім`я « ОСОБА_1 », копія якої наявна в матеріалах справи, позивач у спірний період працювала:

з 02.10.1990 по 27.10.1990 - у Кіндратівському вогнетривкому заводі «Червона зірка» складачем маси на мішалках;

з 01.02.1991 по 12.08.1991 - у Кіндратівському шамотному заводі «Червона зірка» прибиральницею;

з 12.08.1991 по 30.10.1998 - у Кіндратівському шамотному заводі «Червона зірка» шихтувальником - дозувальником;

з 16.11.1998 по 10.11.1999 - перебувала на обліку в Дружківському центрі зайнятості;

з 30.04.2003 по 06.03.2007 - у ВАТ «Кіндратівський вогнетривкий завод» шихтувальником - дозувальником;

з 06.03.2007 по 01.06.2012 - у ВАТ «Кіндратівський вогнетривкий завод» просівачем порошків;

з 01.06.2012 по 15.07.2013 - у ВАТ «Кіндратівський вогнетривкий завод» укладачем маси на мішалках;

з 05.08.2013 по 01.05.20014 - перебувала на обліку в Дружківському міському центрі зайнятості;

з 10.03.2015 по 17.04.2015 - у ТОВ «Дружківська харчосмакова фабрика» охоронником;

з 17.04.2015 по 30.06.2016 - у ТОВ «Дружківська харчосмакова фабрика» контролером.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.03.2015, виданої на ім`я « ОСОБА_1 », копія якої наявна в матеріалах справи, позивач у спірний період працювала:

з 10.03.2015 по 17.04.2015 - у ТОВ «Дружківська харчосмакова фабрика» охоронником;

з 17.04.2015 по 30.06.2016 - у ТОВ «Дружківська харчосмакова фабрика» контролером;

з 01.07.2016 - у ТОВ «Кондитерська фабрика» «Дружківська» контролером.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_4 .

Крім того, як вбачається з довідки від 06.10.2023 № 36, виданої ТОВ «Дружківський вогнекривкий завод», про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Кіндратівському вогнетривкому заводі «Червона зірка»:

з 02.10.1990 по 27.10.1990 за професією складачі маси на мішалках, що передбачено Списком 2, розділом VІ, підрозділом а., на підставі Постанови РМСРСР № 1173 від 22.08.1956 (00 років 00 місяці 25 днів);

з 12.08.1991 по 30.10.1998 за професією шихтувальники - дозувальники, що передбачено Списком 2, розділом V, пунктом а., поз 2060000а-19619, на підставі Постанови КМУ № 162 від 11.03.1994 (07років 02 місяці 18 днів);

з 30.04.2003 по 25.12.2004 за професією шихтувальники, що передбачено Списком 2, розділом V, пунктом а., поз 5а, на підставі Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 (01 років 07 місяці 25 днів);

з 27.12.2004 по 05.03.2007 за професією шихтувальники, що передбачено Списком 2, розділом V, пунктом а., поз 5а, на підставі Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 (02 років 02 місяці 08 днів).

Відпустки без збереження заробітної плати:

з 01.02.1994 по 01.03.1994, наказ № 22 ок від 01.02.1994;

з 12.02.1996 по 01.04.1996, наказ № 34 ок від 09.02.1996;

з 02.01.1998 по 28.02.1998, наказ № 198 ок від 30.12.1997.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), який доповнив Закон України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20 дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, оскільки ключовим для вирішення цієї справи є питання, норми якого саме закону слід застосовувати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і цьому питанню вже надано оцінку Верховним Судом під час розгляду справи № 360/3611/20, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо застосування положень статті 13 Закону №1788-ХІІ під час вирішення питання про призначення їй пенсії.

Оскільки, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, тому відмова відповідача в призначенні ОСОБА_1 , якій на час звернення із заявою про призначення пенсії виповнилося 51 рік, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.

Щодо незарахування періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 з тих підстав, що ім`я « ОСОБА_1 » на титульній сторінці трудової книжки не відповідає паспортним даним «ОСОБА_1» в російському варіанті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що вперше позивачу оформлено трудову книжку НОМЕР_2 - 02.10.1990, на ім`я « ОСОБА_1 » (російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Записи трудової діяльності з № 1 по № 17.

В подальшому 15 березня 2015 року ТОВ «Дружківська харчосмакова фабрика» оформлено трудову книжку НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_1 » (українською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначена трудова книжка має продубльовані записи трудової діяльності з № 15 по № 17 та наступний запис № 18.

Проте, як встановлено судом з матеріалів справи, незважаючи на зазначену у спірному рішенні підставу неврахування відповідачем трудової книжки через невідповідність імені позивача російською мовою у паспорті, виданому 21.03.1996, та трудовій книжці, оформленій 02.10.1990, під час розгляду заяви про призначення пенсії від 08.11.2023 відповідач зарахував до загального стажу роботи позивача 26 років 02 місяці 19 днів, а до пільгового стажу за Списком № 2 - 6 років 10 місяців 26 днів.

Отже, відповідач не ставив під сумнів, що ця трудова книжка належить саме позивачу.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 2.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженої Наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, що діяв до 29 липня 1993 року (надалі - Інструкція № 162), заповнення трудової книжки уперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно пункту 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовий книжці про приймання на роботу, переведенні на іншу постійну роботу або звільненні, а також про нагородження й заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.10 Інструкції № 162 врегульовано, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по-батькові (повністю, без скорочень чи зміни імені та по-батькові на ініціали) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

У відповідності до пункту 2.11 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник власним підписом завіряє правильність внесення відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після цього проставляється печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110). З прийняттям цього наказу Інструкція № 162 не застосовується. Поряд з тим Інструкція № 58 містить аналогічні положення щодо заповнення трудових книжок, що й попередня Інструкція № 162.

Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців» (п. 8.1. Інструкції № 162).

Так, відповідно до пункту 18 Постанови Міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року №656 «Про трудові книжки працівників та службовців» відповідальність за організацію робіт щодо ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, закладу, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, закладу, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну відповідальність, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, які дають йому право на призначення/перерахунок пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (реєстраційний номер у РСР 72366973).

Матеріали справи не містять доказів того, що дані трудової книжки позивача НОМЕР_2 містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки, такі як невідповідність імені «ОСОБА_1» на титульній сторінці трудової книжки паспортним даним «ОСОБА_1» в російському варіанті, не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи позивача до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії.

Таким чином, суд наголошує, що позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Також суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 30.04.2003 по 05.03.2007 згідно пільгової довідки № 35 від 06.10.2023 з підстав невідповідності професії, зазначеній в пільговій довідці, переліку професій, зазначених в наказах на атестацію робочих місць, суд зазначає таке.

Згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 позивач у спірний період, а саме з 30.04.2003 по 06.03.2007, працювала у ВАТ «Кіндратівський вогнетривкий завод» шихтувальником - дозувальником.

Відповідно довідки від 06.10.2023 № 36, виданої ТОВ «Дружківський вогнекривкий завод», про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Кіндратівському вогнетривкому заводі «Червона зірка»:

з 30.04.2003 по 25.12.2004 за професією шихтувальники, що передбачено Списком 2, розділом V, пунктом а., поз 5а, на підставі Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 (01 років 07 місяці 25 днів);

з 27.12.2004 по 05.03.2007 за професією шихтувальники, що передбачено Списком 2, розділом V, пунктом а., поз 5а, на підставі Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 (02 років 02 місяці 08 днів).

Таким чином, трудова книжка позивача містить всі необхідні записи для врахування періоду роботи позивача з 30.04.2003 по 06.03.2007 на підприємстві ТОВ «Дружківський вогнекривкий завод» до її страхового та пільгового стажу.

Крім того, згідно з пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 №713/039/161-16 періоди, зокрема, знаходження у відпустці без збереження заробітної плати, автобус, держобов`язки, гірничорятувальна команда працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, зараховуються до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

За таких обставин, період відпустки зараховується до загального стажу роботи, а також до спеціального стажу роботи, який дає право особі на пенсію за віком. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу у зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд зазначає, що спірне рішення відповідача не містить відомості щодо незарахування цього періоду до її трудового стажу.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону № 1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, тобто ті періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону № 1788-ХІІ та законодавством СРСР.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 174/658/16-а (провадження № К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 у справі № 815/1554/17, аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини, вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Рішенням органу Пенсійного фонду, що оскаржується, позивачу відмовлено у призначенні пенсії фактично у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірному рішенні всі періоди роботи позивача, які зараховані до пільгового стажу, а які не зараховані, не зазначені; підстави такого незарахування не наведені; рішення прийнято без наведення відповідних обґрунтувань для його прийняття.

Вказане не відповідає загальному принципу правової визначеності і свідчить про те, що відповідач діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахувавши усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв незаконне і необґрунтоване рішення.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Доказів здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на встановлення права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за спірні періоди, зокрема, направлення запитів щодо отримання таких документів до юридичних осіб, суду не надано.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно ненадання позивачем документів щодо його пільгового стажу роботи, оскільки органи ПФУ мають широкий спектр повноважень щодо встановлення фактів, які мають значення при вирішенні питання про призначення пенсії на пільгових умовах.

У відповідності до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із статтею 21 Конституції України усі люди є вільними у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові або службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ефективним і належним способом правового захисту у даній справі буде визнання протиправним та скасування рішення № 98 від 13.11.2023 про відмову у призначенні пільгової пенсії за списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі 1- 5/2018 (746/15)

та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.11.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, а отже позов підлягає частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн. відповідно до квитанції № від 30.11.2023.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 258, 260, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; юридична адреса: 49094, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 26) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; юридична адреса: 49094, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 26) № 98 від 13.11.2023 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі 1- 5/2018 (746/15).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; юридична адреса: 49094, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 26) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 08.11.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; юридична адреса: 49094, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 26) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Ушенко