Справа № 160/1318/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 квітня 2024 рокуСправа №160/1318/24
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправним так скасування пункту наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та поновлення на службі, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення зі служби та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
15.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 13.01.2024 року через систему Електронний суд позовна заява ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, в якій представник позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 11.12.2023 року за №2220к про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Кам`янського РУП ГУНП в частині п. 4 у відношенні майора поліції ОСОБА_2 (0048668);
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 22.12.2023 року за №917 о/с по особовому складу, яким полковника поліції ОСОБА_2 (0048668) заступника начальника управління поліції начальника кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, звільнено зі служби з 22.12.2023 року;
- поновити полковника поліції ОСОБА_2 (0048668) на посаді заступника начальника управління поліції начальника кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, звільнено зі служби з 22.12.2023 року;
За наслідками розгляду даної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 року позовну заяву ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправним так скасування пункту наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та поновлення на службі, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення зі служби та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю.
Означеним судовим рішенням від 27.03.2024 року вирішено наступне.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 11.12.2023 року за №2220к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Кам`янського РУП ГУНП» в частині п. 4 у відношенні полковника поліції ОСОБА_2 (0048668).
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 22.12.2023 року №917 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з 22.12.2023 року зі служби полковника поліції ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) заступника начальника управління поліції - начальника кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції за п. 6 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення).
Поновити полковника поліції ОСОБА_2 (0048668) на посаді заступника начальника управління поліції - начальника кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції з 25.12.2023 року.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.12.2023 року по 27.03.2024 року включно в сумі 174 713,10 грн (сто сімдесят чотири тисячі сімсот тринадцять гривень 10 копійок), з відрахуванням при його виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.
Рішення суду в частині поновлення полковника поліції ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) на займаній на час звільнення посаді заступника начальника управління поліції - начальника кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції з 25.12.2023 року та стягнення на користь полковника поліції ОСОБА_2 (0048668) заробітної плати у межах одного місяця підлягає негайному виконанню, з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

Судові витрати стягненню не підлягають.

04.04.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла сформована 03.04.2024 року через систему «Електронний суд» заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій представник позивача просить суд: ухвалити додаткове рішення та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20 а, код за ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), понесені витрати на професійну правничу правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень).

Аргументи даної заяви зводяться до того, що у зв`язку з розглядом справи, позивач ( ОСОБА_2 ) здійснив оплату витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.). Відповідно до тексту позовної заяви позивачем було здійснено заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс або очікує понести в зв`язку з судовим розглядом справи. Та ним було визначено, що у зв`язку з розглядом справи, позивачем планується понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката, орієнтовний розмір якої складатиме 15 000, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.), відповідні підтверджуючі документи будуть надані у встановленому порядку КАС України. У разі понесення додаткових судових витрат, позивачем буде заявлено відповідне клопотання про збільшення розміру понесених судових витрат. На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу зазначаю та додаю копії наступних наявних документів: договір про надання правової допомоги від 12.01.2024 року; додаткова угода №1 до договору про надання правничої допомоги від 12.01.2024 року; акт №1 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 03.04.2024 року; квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 03.04.2024 року. Відповідно до додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги від 12.01.2024 року, сторонами було погоджено, що вартість правової допомоги складає 15 000, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.). На підтвердження факту надання та отримання визначеної правової допомоги сторонами було підписано акт №1 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 03.04.2024 року. Отже, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, відповідають реальності таких витрат, розумності розміру, та їх стягнення з відповідача не суперечить принципу розподілу таких витрат. Розмір витрат є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт). Відтак представник позивача вважає, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає стягненню саме у розмірі 15 000, 00 грн. (п`ятнадцяти тисяч гривень 00 коп.).

Слід зазначити, що згідно з п.10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи відсутність правового регулювання процедури розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, керуючись приписами ч. 3 ст. 166 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розгляду поданої заяви одноособово у порядку письмового провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що означену заяву слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Особливості ухвалення додаткового рішення врегульовано статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною першою цієї статті передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правове регулювання витрат на професійну правничу допомогу містить стаття 134 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин другої-п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В обґрунтування понесених витрат представником позивачем подано до суду копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 12.01.2024 року (Серія АЕ №1254136) задля представництва інтересів у Дніпропетровському окружному адміністративному суді ОСОБА_2 як адвокатом Біжко Юлією Олександрівною; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.11.2018 року (Серія ДП №3976) відносно адвоката Біжко Юлії Олександрівни; копію акту приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 03.04.2024 року, який укладено мі ОСОБА_2 та адвокатом Біжко Ю.О., в якому розмір винагороди (гонорару) адвоката за надану правову допомогу склав 15 000 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 03.04.2024 року щодо сплати ОСОБА_2 15 000 грн.; копію договору про надання правової допомоги від 12.01.2024 року, який укладено між ОСОБА_2 та адвокатом Біжко Ю.О.; копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 12.01.2024 року, який укладено між ОСОБА_2 та адвокатом Біжко Ю.О.

Таким чином, представник позивача зазначає, що загальна вартість наданих послуг становить 15 000 грн., а тому просить суду стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в повному обсязі.

Суд відзначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, необхідно враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Приписами Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Верховний Суд у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 420/13285/20, від 14 липня 2021 року у справі № 808/1849/18 вказав наступне: «…Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо».

Аналогічні правила застосовуються у постановах Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 зазначив, що суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Також, у вищевказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З огляду на викладене, обраховуючи доцільність понесених позивачем витрат належить аналізувати через призму не тільки долучених доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, але і з урахуванням складності справи та складності наданих послуг.

Суд зазначає, що Єдиний державний реєстр судових рішень містить достатню кількість судових рішень щодо справ у подібних правовідносинах, що відповідно не потребувало значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ.

До того ж, розгляд даної справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Таким чином, заявлені представником позивача до відшкодування 15 000 гривень витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Суд звертає увагу на те, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку, тому, суд вважає, що заявлений позивачем до відшкодування розмір правничої допомоги є завищеним та таким, що підлягає зменшенню. На думку суду, обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, враховуючи, що вказана справа є типовою, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 1500 грн. Аналогічні висновки щодо необхідності застосування критеріїв співмірності при оцінці наданих адвокатом послуг викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 по справі №200/14113/18-а.

За таких обставин з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову та розміру судового збору, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних робіт (наданих послуг), а також беручи до уваги заперечення відповідача, суд уважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 1500,00 грн.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області.

Керуючись ст. ст., 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20 а, код за ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень).

В решті вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник