Справа № 120/772/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

11 квітня 2024 р. Справа № 120/772/23
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши в письмовому порядку заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем в справі на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2023 в адміністративній справі
до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області
про: визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням суду від 02.08.2023 вказаний позов задоволено. Визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №441 від 27.07.2022, що видана військовою частиною НОМЕР_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з дня її призначення відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №441 від 27.07.2022, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , та виплатити пенсію, з урахуванням виплачених сум.

На адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Щавінського К.С., подана в прядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за змістом якої останній просить суд визнати протиправними дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо перерахунку та виплати в заниженому розмірі пенсії ОСОБА_1 без урахування відомостей вказаних у довідці військової частини НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення №441 від 27.07.2022 року (посадовий оклад - 9 420,00 грн, оклад за військове звання 1 770,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 50 % 5 595,00 грн), вчинених на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2023 року у справі №120/772/23. Постановити по даному факту окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, прав та інтересів позивача. Встановити в окремій ухвалі термін для її виконання.

Подана заява мотивована тим, що відповідач виконуючи зазначене рішення суду та здійснюючи перерахунок пенсії позивача безпідставно обмежив розмір перерахованої пенсії максимальним розміром, не врахувавши при цьому інше рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 у справі № 120/17739/21-а, яким визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром на підставі абзацу 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01 грудня 2021 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності без обмеження її максимальним розміром на підставі абзацу 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

При цьому представник зазначає, що оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), тому на даний час закон не містить чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження. Таким чином позивач вважає, що відповідач на виконання рішення суду від 02.08.2023 у справі № 120/772/23 протиправно обмежив розмір його пенсії, право на отримання якої встановлене Законом № 2262-ХІІ.

Також подана заява мотивована тим, що відповідач виконуючи зазначене рішення суду та здійснюючи перерахунок пенсії позивача на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2022 вих. № 441 протиправно не взяв до уваги всі вихідні дані, що вказані в довідці, а саме (посадовий оклад - 9420,00 грн, оклад за військове звання 1770,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 50 % 5595,00 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 9338,04 грн.).

Ухвалою від 02.02.2024 вказану заяву прийнято до розгляду судом та вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження. Цією ж ухвалою встановлено ГУ ПФУ у Вінницькій області строк для надання суду письмових пояснень по суті поданої заяви, а також усіх доказів, які підтверджують виконання рішення суду від 02.08.2023 у справі №120/772/23.

Представником відповідача подано письмові пояснення, у яких зазначається, що Головним управлінням на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2023 у справі №120/772/23 проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.12.2021 становить 24614,51 грн, однак виплаті підлягає 24100,59 грн.

Починаючи з жовтня 2023 позивач отримує пенсію в новому розмірі. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/772/23 надавалась оцінка спірним правовідносинам щодо здійснення стягувачу перерахунку пенсії з дня її призначення відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №441 від 27.07.2022, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , та виплати пенсії з урахуванням виплачених сум.

В свою чергу, ОСОБА_1 в позовній заяві щодо перерахунку пенсії згідно довідки не заявляв вимог про виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром. За таких підстав, суд не вирішував в судовому порядку питання щодо виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром з 01.11.2021. Тобто предметом розгляду у даній справі були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті.

У разі не визначення судом порядку проведення перерахунків в подальшому застосовуються норми законодавства, які були чинні на час, з якого проводився перерахунок пенсії. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Так, статтею 43 Закону № 2262 встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Визначення максимального розміру пенсії регулюється ст. 2 Закону України від 06 грудня 2016 №1774-VIII №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон -№ 3668). Норма зазначеного Закону не визнана такою, що не відповідає Конституції України. Норми ст. 2 Закону від № 3668 кореспондуються з положеннями статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ».

З урахуванням вищезазначених норм законодавства пенсія стягувача повинна виплачуватись з обмеженням максимального розміру (10 прожиткових мінімумів для осіб які втратили працездатність).

Однак, враховуючи п.4 ст. 63 Закону 2262, яким встановлено, якщо у разі перерахунку пенсій, їх розміри є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.11.2021 становить 24100,59 грн, розрахований на виконання рішення суду від 20.01.2022 у справі №120/17739/21-а з 01.03.2022 - 27359,36 грн. обрахований на виконання судового рішення від 15.06.2022 у справі №120/3594/23, якими зобов`язано Головне управління провести перерахунок пенсії стягувача без обмеження її максимальним розміром.

Враховуючи вищезазначене доплата по рішенню суду від 02.08.2023 у справі №120/772/23 відсутня, оскільки розмір пенсії до виплати обрахований на виконання даного судового рішення відповідає розміру пенсії обчисленої згідно інших рішень суду.

Таким чином, на переконання відповідача, ним виконано рішення суду у справі №120/772/23 в межах покладених зобов`язань та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Вирішуючи подану заяву суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року в справі № 120/6292/20-а адміністративний позов задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 14.03.2020 року.

Крім того, іншим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 у справі № 120/17739/21-а було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром на підставі абзацу 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01 грудня 2021 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності без обмеження її максимальним розміром на підставі абзацу 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

Також рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 р. в справі № 120/3594/22 адміністративний позов задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.03.2022 виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження її максимальним розміром на підставі абзацу 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI.

В подальшому, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2023 у справі № 120/772/23 визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №441 від 27.07.2022, що видана військовою частиною НОМЕР_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з дня її призначення відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №441 від 27.07.2022, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , та виплатити пенсію, з урахуванням виплачених сум.

Листом №0200-0902-5/2620 від 08.01.2024 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомило позивача, що на виконання судового рішення від 02.08.2023 в справі №120/772/23 проведено розрахунок розміру пенсії позивача, який станом на 01.12.2021 становить - 24614,51 грн., однак виплаті підлягає 24100,59 грн. Крім того суб`єкт владних повноважень зазначив, що доплата по рішенню суду у справі 120/772/23 відсутня, оскільки розмір фактично отриманої пенсії відповідає розміру перерахованої пенсії згідно судового рішення у справі 120/17739/21-а. Отже, ГУ ПФУ у Вінницькій області вказує на те, що оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.11.2021 становить 24100,59 грн., який розрахований на виконання судового рішення від 20.01.2022 у справі № 120/17739/21-а, а з 01.03.2022 27359,36 грн, обрахований на виконання судового рішення від 15.06.2022 у справі №120/3594/23, якими зобов`язано Головне управління провести перерахунок пенсії стягувача без обмеження максимальним розміром, тому виплата пенсії позивачу на виконання судового рішення у справі № 120/772/23 також проводиться в розмірі 27359,36 грн.

У цьому ж листі ГУ ПФУ у Вінницькій області посилаючись на положення ст. 43 Закону № 2262-ХІІ вважає, що пенсія позивачу має виплачуватися з обмеженням максимального розміру (10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність).

Так, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив, що дійсно відповідач виконуючи рішення суду від 02.08.2023 у справі №120/772/23, здійснив перерахунок пенсії позивача відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від №441 від 27.07.2022, однак з обмеженням її максимального розміру, фактично зафіксувавши розмір виплачуваної пенсії сумою 27359,36 грн., хоча розрахунок пенсії на цю дату становить 29055,27 грн.

Однак, суд вважає, що такі дії ГУ ПФУ у Вінницькій області, які вчинені на виконання судового рішення в цій справі, є протиправними, позаяк рішення суду від 02.08.2023 у справі №120/772/23 про перерахунок пенсії позивача має виконуватися із врахуванням попередніх судових рішень від 09 грудня 2020 року в справі № 120/6292/20-а, 20.01.2022 у справі № 120/17739/21-а та від 15 червня 2022 р. в справі № 120/3594/22, якими встановлено право позивача на виплату йому пенсії без обмеження її максимальним розміром.

В даному випадку суд вважає безпідставним, під час виконання судового рішення від

02.08.2023 у справі №120/772/23, посилання ГУ ПФУ у Вінницькій області на положення статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за № 3668-УІ (далі - Закон №3668-УІ), норми якого кореспондуються з положеннями ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, щодо застосування обмеження пенсії максимальним розміром.

Дійсно, відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-УІ (в первинній її редакції) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу". "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України". "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-УІ внесено зміни у статтю 43 Закону, яку викладено в редакції Закону № 3668-УІ, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Приймаючи таке рішення Конституційний Суд України виходив із того, що норм - принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально - економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-УІ, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-УІ.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-УІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ). прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Отже, Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-УІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Таким чином, наявна колізія між Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом № 3668-УІ у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСШІ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18, із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, до спірної ситуації застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7- рп/2016, а не норми Закону № 3668-УІ.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19.

Правильність такої позиції додатково підтверджена рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2022 від 12.10.2022, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668- VІ зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

За таких обставин суд вважає, що оскільки на момент проведення, перерахунку пенсії позивача на виконання судового рішення від 02.08.2023 у справі №120/772/23, чинної норми, яка б визначала розмір максимального обмеження пенсії, закон не містить, оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційного Суду України, тому при виплаті позивачу пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ у відповідача були відсутні підстави для застосування обмеження такої виплати максимальним розміром. Тим більше право позивача на проведення виплати пенсії без її обмеження максимальним розміром з 14.03.2020 з аналогічних підстав вже було захищене попередніми судовими рішеннями від 09 грудня 2020 року в справі № 120/6292/20-а, 20.01.2022 у справі № 120/17739/21-а та від 15 червня 2022 р. в справі № 120/3594/22. А подальше обмеження пенсії позивача максимальним розміром за відсутності для цього правових підстав свідчить про протиправність дій відповідача. При цьому суд зауважує, що як станом на 14.03.2020, так і станом на дату постановлення рішення в цій справі, а також протягом всього цього періоду правові норми, які регулюють питання виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, залишились незмінними, відтак, спірні правовідносини регулювались аналогічно.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду від 02.08.2023 у справі № 120/772/23, як полягають у обмеженні пенсії позивача максимальним розміром під час здійснення її перерахунку та виплати відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №441 від 27.07.2022, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , є протиправними та фактично створюють передумови для безпідставного породження нових судових спорів за участю позивача.

Крім того, як вбачається із розрахунку по пенсійній справі позивача № - Міноборони станом на 01.10.2023, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2022 вих. № 441, однак без урахування всіх належних складових грошового забезпечення, зазначених в такої довідці.

Так, судом встановлено, що посадовий оклад позивача був визначений відповідачем у розмірі 7890,00 грн., в той час як в довідці на день звільнення посадовий оклад становив 9420,00 грн; оклад за військове звання 1480 грн., натомість в довідці на день звільнення оклад за військове звання становив 1770 грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 4685,00 грн., при тому, що в довідці процентна надбавка за вислугу років 50% на день звільнення становила 5595,00грн.

Таким чином, з огляду на викладене суд доходить висновку, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з урахуванням лише щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначених у такій довідці ( середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення - 9338,04 грн, що не заперечується і позивачем ), однак без урахування належних, зазначених у довідці, відомостей про розміри основних видів грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військове звання, надбавку за вислугу років).

При цьому, суд звертає увагу на те, що в резолютивній частині рішення від 02.08.2023, суд зобов`язав відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з дня її призначення відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №441 від 27.07.2022, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , та виплатити пенсію, з урахуванням виплачених сум. Суд наголошує, що перерахунок пенсії має здійснюватись не виходячи з назви такої довідки (про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій...), а враховуючи вихідні дані, які зазначені в ній, а саме довідка №441 від 27.07.2022 включає в себе відомості як щодо основних видів грошового забезпечення, так і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, розрахованих позивачу для обчислення пенсії.

Тому здійснюючи перерахунок пенсії позивача на підставі вказаної довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2022 вих. № 441, відповідачем для розрахунку пенсії ОСОБА_1 повинні були взяті до уваги усі складові та вихідні дані такої довідки, тобто зазначені у такій довідці відомості про розміри як основних (посадовий оклад 9420,00 грн; оклад за військове звання 1770 грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 5595,00 грн.), так і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. Саме в такому порядку і мало бути виконане рішення суду від 02.08.2023 в цій справі.

Відтак враховуючи викладене, суд доходить висновку, що дії суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду від 02.08.2023 у справі № 120/772/23, які полягають у перерахунку пенсії позивача на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2022 вих. № 441 без урахування всіх її складових та правильних вихідних даних, є протиправними та свідчать про неналежне виконання судового рішення.

У Рішенні від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява №60750/00 від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Статтею 383 КАС України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина 6 статті 383 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Отже, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Таким чином враховуючи встановлену судом протиправність дій ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , вчинених на виконання рішення суду від 02.08.2023 у справі № 120/772/23, в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії без врахування всіх належних вихідних даних, зазначених в довідці військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2022 вих. № 441 (посадовий оклад - 9420,00 грн., оклад за військове звання 1770 грн., процентна надбавка за вислугу років 50% - 5595,00 грн.), а також в частині застосування до виплати пенсії обмеження її максимальним розміром, суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу у відношенні суб`єкта владних повноважень відповідача та направити її керівнику Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вжиття відповідних заходів реагування.

Керуючись ст.ст. 149, 248, 249, 383 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Про встановлені порушення законодавства під час виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2023 в адміністративній справі № 120/772/23 повідомити начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Про вжиті Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області заходи повідомити Вінницький окружний адміністративний суд в строк не пізніше одного місяця з дня отримання окремої ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна