Справа № 205/8845/21(2а/205/4/22)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 205/8845/21(2а/205/4/22)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року (головуючий суддя Басова Н.В.)

у справі №205/8845/21

за позовом ОСОБА_1

до поліцейського 3 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області рядового поліції Батко Ігоря Володимировича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського 3 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області рядового поліції Батко Ігоря Володимировича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №4830488, винесену 28.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за п. 1 ст. 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення;

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що спірна постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, не правильне застосування судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не належним чином досліджено обставини, які мають суттєве значення для вирішення даного спору, зокрема таке: на наданому відповідачем DVD-диску відсутній електронний підпис, тому такий доказ є недопустимим; замір швидкості руху проводився приладом TruCam, який не є стаціонарним засобом, а застосування останнього з рук може вплинути на точність вимірів; в Реєстр затверджуваних типів ЗВТ внесений інший тип вимірювальної техніки вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ, тоді як оскаржувана постанова містить посилання на застосування працівником поліції вимірювача швидкості TruCam ТС 008358; в матеріалах справи відсутні докази наявності повноважень у ОСОБА_2 поліцейського 3 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області рядового поліції розглядати справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не забезпечив можливість реалізації позивачем права на правову допомогу; в оскаржуваній постанові і в матеріалах справи відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку « 5.45» «Населений пункт» та знаку « 5.70», за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної техніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 28.09.2021 відносно ОСОБА_1 складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4830488, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Згідно з цією постановою ОСОБА_1 28.09.2021 о 10:21 год., у м. Дніпро, шосе Запорізьке, 5, керуючи автомобілем Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 93 км/год у населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 43 км/год, швидкість вимірювалась приладом TruCam ТС 008358, чим порушив п. 12.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту спірної постанови вбачається, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості на 43 км/год.

В матеріалах справи наявний диск на якому міститься фотознімки та відеозапис, здійснені сертифікованим приладом TruCam ТС 008358, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 93 км/год в населеному пункті.

В той же час, в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4830488 від 28.09.2021 не зазначено, що до такої додаються фото (відео) з приладу TruCam ТС 008358, які в подальшому долучені відповідачем до матеріалів справи разом з відзивом на позов на підтвердження вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР.

Таким чином, оскільки відомості про фото та відеофайли, які долучені на DVD-R диску, як доказ, передбачений статтею 251 КУпАП, та на якому ґрунтується висновок відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями статті 122 КУпАП, в оскаржуваній постанові відсутні, такі фото та відео не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення.

Інших доказів на підтвердження порушення позивачем п.п.12.4 ПДР відповідачем не надано.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути свідченням вчинення особою відповідного порушення, оскільки така постанова не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, поза як по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Лише фіксація саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 05.03.2020 у справі №607/7987/17.

Таким чином, відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення позивачем пункту 12.4 Правил дорожнього руху в контексті перевищення швидкості більш ніж на 20 км/год, що свідчить про необґрунтованість спірної постанови про накладення адміністративного стягнення і є підставою для її скасування.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

При цьому згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, в даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на задоволення позову на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову 454,00 грн., за подання апеляційної скарги 681,00 грн., а всього 1135,00 грн.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року у справі №205/8845/21 скасувати, прийрняти нове рішення про задоволення позову.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4830488 від 28.09.2021 визнати протиправною та скасувати.

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору, у загальному розмірі 1135,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст.272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко