Справа № 420/789/24
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/789/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Північна виправна колонія №90» (вул. Некрасова, буд.234, м.Херсон, 73032, ) про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Північна виправна колонія №90» в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Північна виправна колонія №90» щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби, що становить 66394,86 (шістдесят шість тисяч триста дев`яносто чотири) гривень 86 копійок та стягнути з Державної установи «Північна виправна колонія №90» нараховану, але не виплачену на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби, у розмірі, що становить 66394 (шістдесят шість тисяч триста дев`яносто чотири) гривень 86 копійок;

стягнути з Державної установи «Північна виправна колонія №90» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.01.2022 року по 05.01.2024 року у сумі 66 377 (шістдесят шість тисяч триста сімдесят сім) гривень 40 копійок;

вирішити питання про розподіл між сторонами суми судових витрат, а саме суми судового збору та витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог та відповіді на відзив зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 420/4345/23 та Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у справі №420/4345/23 задоволено позовні вимоги позивача та зобов`язано Державну установу «Північна виправна колонія (№ 90)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби.

19.10.2023 року Державною установою «Північна виправна колонія №90» адвокату Світличного О.В. у листі № 28/9-935/Прг/ВС на № б/н від 12.10.2023 року надано розрахунок сум, які підлягають виплаті при звільненні (додаток 2), а саме: Розрахунок суми одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 9 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 420/4345/23 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у справі № 420/4345/23. Розрахунок одноразової грошової допомоги (наданий Відповідачем) - посадовий оклад - 3660,00 грн. - оклад за спеціальним званням - 1340,00 грн. - надбавка за вислугу років (50%) - 2250,00 грн. - надбавка за особливі умови служби - 0,00 грн. - премія (1/12 суми за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р.) 11719,96 грн. Разом: 18 969,96 грн. 18969,96*25% = 4742,49 грн. 4742,49 * 14 повних календарних років служби = 66394,86 грн.

Однак, як зазначає позивач, Державною установою «Північна виправна колонія №90» не виплачується нарахована сума одноразової грошової допомоги при звільненні, що і зумовило його звернутись до суду з даною позовною заявою.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що державною установою вчиняються дії щодо виконання як рішення суду так і проведення відповідних виплат позивачу, однак враховуючи факт втрати документації установи, передачу повноважень розпорядника бюджетних коштів державної установи Північна виправна колонія (№90) в частині проведення розрахунково - касових операцій з оплати праці за травень 2022 року державній установі Кропивницька виправна колонія (№6), специфіку діяльності казначейської служби України під час воєнного стану на окупованих територіях, наявну в установі прострочену кредиторську заборгованість, що в свою чергу унеможливлює проведення виплати одноразової грошової допомоги при звільнені позивачу. Враховуючи зазначене, вважає, що відсутні підстави вважати протиправними дії установи щодо затримки розрахунку при звільненні з позивачем, оскільки неможливість проведення відповідної виплати є наслідком військового вторгнення рф на територію України, незаконні дії колишнього керівництва установи та тимчасова окупація м. Херсона. Наразі дії керівництва установи спрямовані на вирішення питання щодо виконання судових рішень та здійснення виплат передбачених чинним законодавством при звільненні позивачу.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: наказом державної установи «Північна виправна колонія (№90)» № 1/ос від 10.01.2022 року майора внутрішньої служби ОСОБА_1 14 січня 2022 року звільнено з посади інженера (з енерго та комунального забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення державної установи «Північна виправна колонія (№90)», яка розташована у м. Херсон по вул. Некрасова, буд. 234.

Згідно Витягу з наказу державної установи «Північна виправна колонія (№90)» № 1/ос від 10.01.2022 року «Про особовий склад»: «...Відповідно до пункту сьомого частини першої статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» звільнено майора внутрішньої служби ОСОБА_1 , інженера (з енерго та комунального забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення державної установи «Північна виправна колонія (№90)» 14 січня 2022 року.

Вислуга років згідно розрахунку станом на 14 січня 2022 року складає:

Служба в календарному обчисленні: 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14

(чотирнадцять) днів;

Трудовий стаж: 12 (дванадцять) років 06 (шість) місяців 10 (десять) днів;

Страховий стаж 27 (двадцять сім) років 03 (три) місяці 24 (двадцять чотири) дні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4345/23 від 22 травня 2023 року, яке набрало законної сили 19.09.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» щодо не виплати ОСОБА_1 в день звільнення зі служби одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби;

- зобов`язано Державну установу «Північна виправна колонія (№ 90)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 2 147 грн. 20 коп. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» на користь ОСОБА_1 суму судових витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 6 250 грн. 00 коп. (шість тисяч двісті п`ятдесят гривень нуль копійок).

На звернення представника позивача, відповідач листом від 06.12.2023 року повідомило, що Державною установою «Північна виправна колонія (№ 90)» розглянуто Ваш лист від 06.12.2023 року щодо виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 420/4345/23 та Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у справі № 420/4345/23, та в межах компетенції повідомляє наступне. Відповідно до реєстру змін від 17.11.2023 №157 Міністерством юстиції України внесено зміни до кошторису установи на 2023 рік, яким виділено додаткові асигнування на виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 420/4345/23, однак станом на 06.12.2023 року кошти визначені зазначеним реєстром на розрахунковий рахунок установи відкритий у казначейській службі України не надходили. Окремо зазначаємо, що наразі в установі наявна прострочена кредиторська заборгованість за загальним фондом КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар», КЕКВ 2230 «Продукти харчування», КЕКВ 2240 «Оплата послуг «Окрім комунальних»», КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження», КЕКВ 2272 « Оплата водопостачання та водовідведення», КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» та спеціальним фондом КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар», КЕКВ 2240 «Оплата послуг «Окрім комунальних», КЕКВ 2275 «Оплата інших енергоносіїв та інших комунальних послуг», яка виникла у період з 01.01.2022 року по 30.04.2022 року.

Враховуючи зміни внесенні до п.2.6 Інструкції щодо застосування економічної класифікації кредитування бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 року № 333, виконання судових рішень здійснюватиметься за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», що у свою чергу унеможливлює проведення установою платежів за судовими рішеннями.

Враховуючи наявну проблему, державна установа звернулась до Казначейської служби України для отримання відповідних роз`яснень щодо можливості реєстрації фінансових зобов`язань по виконанню судових рішень при наявності простроченої кредиторської заборгованості.

Листом від 16.11.2023 року №07-01-24/6-06/4300 Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області роз`яснило, що при наявності простроченої кредиторської заборгованості за спожиті комунальні послуги та енергоносії, реєстрація фінансових зобов`язань по виконанню судових рішень державною установою «Північна виправна колонія (№ 90)» здійснюється згідно з Порядком №309, з урахуванням вимог частини 4 статті 51 Бюджетного кодексу України, а саме після погашення такої заборгованості (копія листа надається).

З огляду на викладене, зазначаємо, що за наявної простроченої кредиторської заборгованості, виконати добровільно Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 420/4345/23 установа не має можливості. Виконання судового рішення можливе лише у відповідності до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, щляхом безспірного списання коштів з рахунків установи через органи Казначейської служби України.

Позивач вважаючи протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби, що становить 66394,86 (шістдесят шість тисяч триста дев`яносто чотири) гривень 86 копійок звернувся до суду з даною позовною заявою.

Статтею 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право позивача на отримання нарахованої, але невиплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення підтверджене рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі №420/4345/23, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що спору відносно розміру нарахованої заборгованості з виплати грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення між сторонами немає.

Суд вважає, що бездіяльність відповідача не може бути виправдана ані спливом часу, ані змінами в законодавстві, які не змінили прав і обов`язків відповідача щодо виплати грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення та виконання судових рішень.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

КАС України гарантує право кожній особі в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (стаття 5 Кодексу адміністративного судочинства України). Тобто відповідачем порушено права позивача на своєчасне отримання належної йому пенсії, відтак суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо її невиплати.

Так, як вбачається з резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі №420/4345/23, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зобов`язано Державну установу «Північна виправна колонія (№ 90)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби.

Судом встановлено, що відповідачем вказане рішення суду виконано в частині нарахування ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби у розмірі 66 377 (шістдесят шість тисяч триста сімдесят сім) гривень 40 копійок, проте відповідач так і не здійснив виплату нарахованої допомоги..

Законом, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання є Закон України від 5 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»(далі -Закон № 4901-VI).

Частиною 2 ст. 1 Закону № 4901-VI передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В частині 1 ст. 3 Закону № 4901-VI встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, суд вважає, що право позивача на отримання нарахованої йому суми допомоги має бути забезпечено шляхом стягнення цих коштів з відповідача в порядку, особливості якого передбачені Законом № 4901-VI.

За приписами частини першої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини, потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі Ковач проти України від 07 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п. 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо невиплати заборгованості з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби у розмірі 66 377 (шістдесят шість тисяч триста сімдесят сім) гривень 40 копійок підлягає визнанню протиправною, а порушені права захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в судовому порядку (п. 10 ч. 2ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однак не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з Державної установи «ПІВНІЧНА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 90)» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.01.2022 року по 05.01.2024 року у сумі 66 377 (шістдесят шість тисяч триста сімдесят сім) гривень 40 копійок, як передчасні. За змістом частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності. Аналіз статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, які передбачають обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні, а також те, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку, дають підстави для висновку, що в спірних правовідносинах зазначений строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні ще не розпочався, оскільки відсутній факт остаточного розрахунку з позивачем.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №120/1407/19-а.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1327,70 грн.

При цьому суд враховує, що позивач мав сплатити за подання позову за вимогу майнового характеру у розмірі 1211,20 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», яка регулює питання повернення судового збору, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Отже сума надмірно сплаченого судового збору повертається з бюджету України за клопотанням позивача.

Що стосується стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд враховує таке.

Право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009 та від 11.07.2013 №6-рп/2013.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу надано ордер, додаткові угоди, детальний опис робіт, рахунок на оплату, акт надання правової допомоги та інш.

За змістом ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, дослідивши витрати на професійну правничу допомогу, суд зауважує на таке.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору № 135 про надання правової (правничої) допомоги від 19.06.2022 року, адвокатом витрачено 14 годин 30 хвилин за ставкою 1700,00 грн/година, а тому розмір витрат позивача на послуги правової (правничої) допомоги адвоката станом на дату подання відповіді на відзив становить 24 650,00 грн. (1700,00 грн. * 14 годин 30 хвилин = 24650 грн.)

Суд звертає також увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи, не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на те, що предметом розглядуваного спору є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 2000,00 грн.

За наведених обставин за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Північна виправна колонія №90» (вул. Некрасова, буд.234, м.Херсон, 73032, ) про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Північна виправна колонія №90» щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби, що становить 66394,86 (шістдесят шість тисяч триста дев`яносто чотири) гривень 86 копійок.

Стягнути з Державної установи «Північна виправна колонія №90» нараховану, але не виплачену на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби, у розмірі, що становить 66394 (шістдесят шість тисяч триста дев`яносто чотири) гривень 86 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державної установи «Північна виправна колонія №90» за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Стягнути з Державної установи «Північна виправна колонія №90» за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 2000, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка