Справа № 520/13174/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 р. Справа № 520/13174/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., повний текст складено 20.12.23 по справі № 520/13174/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД"

до Харківської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мега Пак ЛТД» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці Державної митної служби України, в якому позивач просив визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000210/2 від 01.05.2023 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Пак ЛТД» залишено без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мега Пак ЛТД», не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, вважає , що суд взагалі не надав жодного аналізу та спростування доводам позивача: жоден аргумент, жоден доказ, жодна підстава позову не були згадані в оскаржуваному рішенні. Крім того, суд проігнорував, що відзив був поданий неуповноваженою на це особою, тобто судом були використані недопустимі докази для обґрунтування судового рішення. Також, станом на момент подання цієї скарги сформувались преюдиційні факти. У зв`язку з цим апелянт вважає необхідним знову охарактеризувати підстави позову, спростувати аргументи суду (відповідача), зазначити невідповідність оскаржуваного рішення усталеній практиці Верховного Суду у цій категорії спорів. Посилаючись на обгрутування та доводи, викладенні в апеляційній скарзі , просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 р. у справі № 520/13174/23, ухвалити нове судове рішення, яким визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000210/2 від 01.05.2023 р. Стягнути судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Харківська митниця подала до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, та таким, що не підлягає скасуванню. Вказує , що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів оформлене з додержанням вимог ч.2 ст.55 МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195 та винесене на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МКУ та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для їх скасування відсутні. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа .

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається , що 28.04.2023 до митного поста «Барабашово» Харківської митниці ТОВ «Мега Пак ЛТД».(код ), подавались до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація № UA807200/2023/004744 , на товар №1 (код товару , що надійшов на адресу ТОВ «Мега Пак ЛТД». за зовнішньоекономічним контрактом з SHREE NILKANTH POLYTEX, Республіка Індія.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД №UA807200/2023/004744, здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст.54 МКУ шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також ст.ст.336, 337, 363 МКУ в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №UA807200/2023/004744 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, в тому числі за кодом: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості): Використання непрямих контрактів за участі країн з пільговим оподаткуванням. Можливо заниження/завищення митної вартості товару, заявлення неправдивих вiдомостей та надання митному органу документiв з такими вiдомостями як пiдстави для звiльнення вiд сплати податкiв i зборiв або зменшення їх розмiру (зокрема, використання для трансакцій фіктивних або фальсифікованих контрактів, невідповідність вказаної в контракті вартості товарів або послуг реальній вартості). Слід здійснити ретельну перевірку документів з метою прийняття рішення про направлення запиту до спеціалізованого підрозділу митниці щодо направлення документів до компетентних органів іноземних держав. Перевірити документи (за потреби, запитати додаткові документи), що підтверджують митну вартість товарів. Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ

Вказані обставини стали підставою для детального аналізу відповідачем умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості.

01.05.2023 до спецпідрозділу митниці (відділу контролю митної вартості управління адміністрування митних платежів, митної вартості та митно-тарифного регулювання) був направлений запит №293 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів за ЕМД №UA807200/2023/004744. Причиною направлення вказаного запиту є спрацювання АСАУР щодо можливого заниження митної вартості.

За результатом аналізу та співставлення вказаних документів було встановлено наступне: у результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, було встановлено, що рівень митної вартості товару згідно ЄАІС: товар №1 2,55 дол. США/кг., задекларований рівень митної вартості 1,76 дол. США/кг, що витягами з ЦБД ЄАІС Держмитслужби із зазначенням рівня цін, номерів митних декларацій, умов поставки, країни походження. Сума, зазначена у банківських платіжних документах (платіжні доручення № 418, №423) не відповідає сумі, яка зазначена в інвойсі, наданому до митного оформлення. Загальна сума зазначена в платіжних дорученнях (15000+7588,68= 22588,68) не відповідає сумі зазначеній в інвойсі 37,588, 67 USD. У вказаній експортній декларації коди товарів не відповідають кодам товарів, зазначеним у митній декларації, поданій до митного оформлення. У графі 2. HS CD (Harmonized System Code Гармонізована система опису та кодування товарів) вказаний код товару 39232990 (2 сторінка експортної декларації) , однак в поданій до митного оформлення декларації код товару . В графі 7. Value F/C (Full Cargo) зазначена вартість у розмірі 33701.71 USD, яка не співпадає з вартістю зазначеної у 22 графі ЕМД № UA807200/2023/8.67 USD. Дата оформлення митної декларації країни відправлення раніше дати видачі поданого до митного контролю коносаменту, а саме експортна митна декларації країни відправлення №8143615 датована 28.02.2023, а коносамент № 225204112 09.03.2023, що не відповідає логічній послідовності.

За результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих разом з ЕМД №UA807200/2023/004744 було виявлено, що ці документи не в повній мірі підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме, складової, передбаченої п.5 ч.10 ст.58 МКУ - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Вищевикладене обумовило наявність у посадової особи митниці сумніву у правильності визначення митної вартості товару позивача, заявленої у ЕМД №UA807200/2023/004744.

Відповідно до вимог ч.5 ст.55 МКУ була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

01.05.2023 декларанта було повідомлено, що на виконання вимог стаття 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ у зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині 2 статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені частиною 3 статті 53 МКУ. Також, було повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням можуть подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Харківська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000210/2 від 01.05.2023 за резервним методом відповідно до положень ст.64 МК України.

При прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься у ціновій базі ЄАІС про товари, митне оформлення яких вже здійснено на рівні: товар №1 2,55 дол. США/кг., джерело ЕМД №UA110140/2023/002433 від 21.03.2023 (товар №1).

Обґрунтування неможливості застосування для визначення митної вартості товару методів визначення митної вартості товарів, передбачених ст.ст.58 63 МКУ наведене у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000210/2 від 01.05.2023.

Позивач вважаючи, що прийняте відповідачем рішення є протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої виходив з того , що декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, тому дійшов висновку, що при прийняті спірного рішення відповідач діяв в межах повноважень у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушував права та законні інтереси позивача.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 ст. 50 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 ст. 52 глави 8 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 глави 8 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина 2 ст. 53 МК України визначає, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас - листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 2 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 ст. 54 МК України).

Пунктом 2 частини 4 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Відповідач зазначає, що за результатами розгляду поданих позивачем разом з митною декларацією митним органом було встановлено, що у вказаній експортній декларації коди товарів не відповідають кодам товарів, зазначеним у митній декларації, поданій до митного оформлення. У графі 2. HS CD (Harmonized System Code Гармонізована система опису та кодування товарів) вказаний код товару 39232990 (2 сторінка експортної декларації) , однак в поданій до митного оформлення декларації код товару . В графі 7. Value F/C (Full Cargo) зазначена вартість у розмірі 33701.71 USD, яка не співпадає з вартістю зазначеної у 22 графі ЕМД № UA807200/2023/8.67 USD. Дата оформлення митної декларації країни відправлення раніше дати видачі поданого до митного контролю коносаменту, а саме експортна митна декларації країни відправлення №8143615 датована 28.02.2023, а коносамент № 225204112 09.03.2023, що не відповідає логічній послідовності. Сума , зазначена у банківських платіжних документах (платіжні доручення № 418, №423) не відповідає сумі ,яка зазначена в інвойсі, наданому до митного оформлення. Загальна сума зазначена в платіжних дорученнях (15000+7588,68= 22588,68) не відповідає сумі зазначеній в інвойсі 37,588, 67 USD.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що джерелом інформації для рішення з врахуванням спрацювання ризику АСУР є наявна в митному органі цінова інформація, що наявна в АСМО «Інспектор» та ЄАІС про митні оформлення товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: МД № UA110140/2023/2433 від 21.03.2023 р. У результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, було встановлено, що рівень митної вартості товару згідно ЄАІС: товар №1 2,55 дол. США/кг., задекларований рівень митної вартості 1,76 дол. США/кг. Це підтверджується доданими до відзиву витягами з ЦБД ЄАІС Держмитслужби із зазначенням рівня цін, номерів митних декларацій, умов поставки, країни походження та інш.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені ст. 57 МК України. Згідно даної статті такими методами є: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до ч.ч. 2-7 ст. 59 МК України при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать Законам України і є сумісними з відповідними приписами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Відповідно до п.п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Крім того, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598).

Тобто, вимоги вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів. Крім того, згідно Правил, митний орган повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувались ним при коригуванні митної вартості за резервним методом.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 17.01.2022 р. у справі № 520/2000/19.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247.

Колегія суддів зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.

Так, з матеріалів справи вбачається , що між ТОВ «Мега Пак ЛТД» як покупцем та Asia Pack Inter Trade Limited (Гонконг) як продавцем був укладений Контракт № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р.

Відповідно до п. 1.1. вказаного контракту передбачалась поставка товару, поліпропіленового полотна тканинного, виробництва Shree Nilkanth Polytex (Республіка Індія).

Згідно з п. 3.5. вказаного контракту передбачалась поставка товару на умовах FOB «Інкотермс» в редакції 2010 р., що означає «Free on board», тобто із покладанням всіх можливих витрат, пов`язаних із доставкою товару на борт, на продавця.

Протягом 2021-2023 р. р. умови вказаного контракту змінювались п`ятьма доповненнями до нього: - доповненням № 1 було розширено предмет поставки та змінено умови поставки, які з цього моменту визначаються у специфікаціях та інвойсах; - доповненням № 2 було розширено валюти договірних платежів, змінено реквізити сторін; - доповненням № 3 було врегульовано питання заборгованості за договором; - доповненням № 4 був продовжений термін дії договору; - доповненням № 5 було розширено предмет поставки.

28.02.2023 р. до вказаного контракту була підписана специфікація № 32 на поставку товарів, митна вартість яких була скорегована оскаржуваним рішенням. Відповідно до умов вказаної специфікації передбачалась поставка товару (поліпропіленових тканних мішків без вкладиша, 1,702 Долари США за 1 кг) на умовах DAP (м. Ґданськ, Польща) «Інкотермс» в редакції 2010 р., що означає «Delivered at place», тобто із наданням товару в митному режимі експорту у місці призначення із покладанням на продавця всіх ризиків та витрат, пов`язаних із доставкою товару до місця призначення.

Попередня оплата замовленої партії товару у розмірі 37588,68 Доларів США підтверджується відповідними платіжними документами від 14.02.2023 р., 07.03.2023 р. та 05.04.2023 р.

Закупівля продавцем товару для здійснення поставки за вказаною специфікацією підтверджується наступними документами: - прайс-лист компанії Shree Nilkanth Polytex № SPP/10/2021-08 від 20.01.2023 р.; - інвойс компанії Shree Nilkanth Polytex № MEGA/001-2023 від 24.01.2023 р.; - інвойс компанії Shree Nilkanth Polytex № SNP/036/2022-23 від 28.02.2023 р.; - інвойс компанії Shree Nilkanth Polytex № SNP/040/2022-23 від 17.03.2023 р.; - калькуляція виробництва компанії Shree Nilkanth Polytex до інвойсу № SNP/036/2022-23 від 28.02.2023 р.; - сертифікат якості на товар № QC/01 від 28.02.2023 р. до інвойсу № SNP/036/2022- 23 від 28.02.2023 р.; - транспортна накладна (CMR) № 26/04-1 від 26.04.2023 р.; - інформаційними довідками про валютні платежі від 01.02.2023 р. та 06.04.2023 р.; - виробничою ліцензією від 12.05.2018 р.

Перевезення продавцем товару морем з Індії до Польщі підтверджується наступними документами: - митна декларація № 8143615 від 28.02.2023 р.; - пакувальний лист від 28.02.2023 р.; - сертифікат походження № 211333 від 02.03.2023 р.; - інвойс від 07.03.2023 р.; - сертифікат страхування від 11.03.2023 р.; - пакувальний лист від 07.03.2023 р.; - коносамент; - пакувальний лист від 25.04.2023 р.

Перевезення товару сушею з Польщі до України підтверджується наступними документами: - договір про надання послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні № 25/04-23 від 25.04.2023 р.; - заявка на надання транспортно-експедиційних послуг від 25.04.2023 р.; - платіжна інструкція № 5486 від 10.05.2023 р.; - рахунок на оплату № 312 від 26.04.2023 р.; - рахунок на оплату № 910 від 01.05.2023 р.; - товарно-транспортна накладна (польська) від 27.04.2023 р.; - довідка про транспортні витрати від 26.04.2023 р.

Для виконання митних процедур позивачем був залучений відповідний митний брокер, що підтверджується наступними документами: - договір доручення № 379 від 27.04.2023 р.; - рахунок на оплату № 322 від 01.05.2023 р.; - платіжна інструкція № 5487 від 10.05.2023 р.

Для розмитнення товару позивачем подана митна декларація № 23UA44U5.

Разом із вказаною митною декларацією подані наступні документи (графа декларації № 44 та доповнення до неї): сертифікат якості на товар № QC/01 від 28.02.2023 р. до інвойсу № SNP/036/2022-23 від 28.02.2023 р; Пакувальний лист від 07.03.2023 р; Інвойс від 07.03.2023 р; Коносамент; Транспортна накладна (CMR) № 26/04-1 від 26.04.2023 р; Товарно-транспортна накладна (польська) від 27.04.2023 р; Сертифікат походження № 211333 від 02.03.2023 р; Платіжна інструкція № 423 від 05.04.2023 р. до контракту № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р. між ТОВ «Мега Пак ЛТД» та Asia Pack Inter Trade Limited; Платіжна інструкція № 418 від 14.02.2023 р. до контракту № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р. між ТОВ «Мега Пак ЛТД» та Asia Pack Inter Trade Limited; Інформаційна довідка про SWIFT-платіж від 07.03.2023 р. до контракту № МР61-0311- 55 від 11.03.2019 р. між ТОВ «Мега Пак ЛТД» та Asia Pack Inter Trade Limited; Інформаційна довідка про валютний платіж від 01.02.2023 р; Інформаційна довідка про валютний платіж від 06.04.2023 р; Рахунок на оплату № 312 від 26.04.2023 р; Довідка про транспортні витрати від 26.04.2023 р; Прайс-лист компанії Shree Nilkanth Polytex № SPP/10/2021-08 від 20.01.2023 р; Висновок Державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» № 545 від 26.04.2023 р. про ринкову вартість товару; Довідка про ринкову вартість товару від 10.02.2023 (Polypropylene (Middle East)); Інвойс компанії Shree Nilkanth Polytex № SNP/036/2022-23 від 28.02.2023 р; Інвойс вироб.№SNP/036/2022-23 28/03/23 Калькуляція виробництва компанії Shree Nilkanth Polytex до інвойсу № SNP/036/2022-23 від 28.02.2023 р; Інвойс компанії Shree Nilkanth Polytex № MEGA/001-2023 від 24.01.2023 р; Інвойс компанії Shree Nilkanth Polytex № SNP/040/2022-23 від 17.03.2023 р; Сертифікат страхування від 11.03.2023 р; Контракт № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р. між ТОВ «Мега Пак ЛТД» та Asia Pack Inter Trade Limited; Специфікація № 32 від 28.02.2023 р. до контракту № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р. між ТОВ «Мега Пак ЛТД» та Asia Pack Inter Trade Limited; Доповнення № 4 від 29.12.2022 р. до контракту № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р. між ТОВ «Мега Пак ЛТД» та Asia Pack Inter Trade Limited; Доповнення № 5 від 24.01.2023 р. до контракту № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р. між ТОВ «Мега Пак ЛТД» та Asia Pack Inter Trade Limited; Договір про надання послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні № 25/04-23 від 25.04.2023 р; Договір доручення № 379 від 27.04.2023 р; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Мега Пак ЛТД»; скріншот про компанію 10/06/20 Знімок екрану з головної сторінки веб-сайту ТОВ «Мега Пак ЛТД»; Вироб.ліцензія SHREE NILKANTH POLYTEX 12/05/18; Лист щодо товару № 01/05-1 від 01.05.2023 р.; Митна декларація № 8143615 від 28.02.2023 р.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем надані всі документи, які були у нього в наявності, у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України.

Стосовно доводів митного органу , що дата видачі митної декларації країни відправлення раніше ніж дата наданого коносаменту, що не є логічним , колегія суддів звертає увагу на те , що товар перевозився за схемою «море-суша-суша» за маршрутом «Індія-Польща-Україна». Перед видачою коносаменту (тобто товаророзпорядчого документу, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу) відповідний товар має пройти відповідне митне оформлення (у даному випадку, за законодавством Республіки Індія). Спочатку зарубіжний митний орган підтверджує правильність виконання митних процедур шляхом видачі митної декларації і тільки після цього морський перевізник може прийняти відповідний товар та видати коносамент. Саме цим і пояснюється той факт, що видача митної декларації країни відправлення здійснюється раніше, ніж оформлюється коносамент.

Стосовно доводів митного органу , що дані, вказані в митній декларації країни відправлення (код товару, вартість), не співпадають з кодом товару та вартістю, які зазначені у митній декларації, яка подана до митного оформлення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з розділом ІІІ «Item details» (характеристики товару) митної декларації країни відправлення не має будь-якої інформації про якісь коди товарів, тому інформація щодо коду товару не могла бути там зазначена, оскільки форма митної декларації це не передбачає.

В свою чергу, інформація щодо найменування товару та обсягу поставки повністю співпадає.

Щодо відсутності співпадіння вартості товару, то заповнення митної декларації країни відправлення здійснюється за індійським законодавством та така ціна ще не включає витрати, що пов`язані із поставкою , тому вартість товару на цьому етапі є меншою, що і зазначено у декларації.

Щодо недоведенності декларантом правильності розподілу транспортних витрат в наданому рахунку на оплату транспортних послуг відсутня інформація щодо вартості експедиторських витрат за межами митної території України, що свідчить про можливість не додання всіх складових до розрахунку митної вартості, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з умовами укладеної специфікації передбачалась поставка товару на умовах DAP (м. Ґданськ, Польща) «Інкотермс» в редакції 2010 р., що означає «Delivered at place», тобто із наданням товару в митному режимі експорту у місці призначення із покладанням на продавця всіх ризиків та витрат, пов`язаних із доставкою товару до місця призначення.

Відтак, позивач не несе будь-яких експедиторських витрат за межами митної території України, оскільки такі витрати несе контрагент позивача Asia Pack Inter Trade Limited.

У подальшому, коли експедиторські витрати (по доставці товару сушею з Польщі до України) стали питанням для позивача, то ним був залучений відповідний перевізник, довідка щодо витрат на якого подавалась відповідачеві разом з іншими документами.

Стосовно доводів митного органу з посиланням на , що наданий декларантом прайс-лист не містить інформації щодо строку дії,колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-лист виробника, а й інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема можна й віднести прайс-лист продавця товару.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд.

Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо строку дії, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 815/1460/18.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання митного органу на те , що сума, зазначена у банківських платіжних документах (платіжні доручення), не відповідає сумі, які зазначена у інвойсі, наданому до митного оформлення, оскільки згідно з інвойсом № MP-0307/1481 від 07.03.2023 р. вартість товару визначена у розмірі 37588,67 Доларів США, відповідно до платіжних документів від 14.02.2023 р., 07.03.2023 р. та 05.04.2023 р загальний розмір сплачений складає 37588,68 Доларів США, що у повному обсязі відповідає вартості товару.

Стосовно не ненадання декларантом (відсутність у розпорядженні митного органу) інформації щодо угод на ідентичні чи подібні товари , то позивач вказує , що будь-які угоди на ідентичні чи подібні товари у нього відсутні.

Стосовно відсутності даних щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; даних щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, колегія суддів звертає увагу на те , що жодною нормою національного або міжнародного законодавства не встановлено вимоги щодо зазначення такої інформації та/або надання відповідних підтверджуючих документів у межах основного методу визначення митної вартості товарів.

При цьому, вся договірна та пов`язана із нею документація (митний брокер, перевізник) була надана відповідачеві.

Також ,позивач вказує , що відповідний товар не підлягає страхуванню, а обов`язок щодо його збереження є договірним для відповідного перевізника.

Митному органу надавались всі документи, пов`язані із транспортуванням товару у межах України. Витрати щодо вивантаження в Україні відсутні, як вказує позивач таке вивантаження здійснювалось на власному складі позивача власними силами.

Доводи митного органу з посиланням на те , що декларантом не надано інформації та документів щодо витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України, спростовуються матеріалами справи , оскільки документація щодо страхування товару була надана позивачем; всі зазначені витрати були витратами постачальника, оскільки відповідно до умов вищевказаної специфікації передбачалась поставка товару на умовах DAP (м. Ґданськ, Польща) «Інкотермс» в редакції 2010 р., що означає покладання на продавця всіх витрат, пов`язаних із доставкою товару до місця призначення.

Колегія суддів звертає увагу на те , що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В оскаржуваному рішені про коригування митної вартості товару митний орган також зазначив, що при визначенні (збільшенні) митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься у базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України про товари, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений до митного оформлення час.

Тобто, основною підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначеного в митній декларації, поданій позивачем, став аналіз цінової інформації, яка міститься в базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України.

Наявність у митного органу інформації щодо митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України згідно вказаного в рішені не свідчить та не може свідчити про факт навмисного заниження вартості товару.

При цьому, посилання у рішеннях лише на номер митної декларації, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування відповідачем можливості визначення митної вартості за резервним методом.

У рішені про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларацій, яка була взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Поряд із тим, текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Своєю чергою, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту, за висновком суду першої інстанції, не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номер митної декларації як на джерело цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості правоможності щодо митної вартості за резервним методом.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.01.2022 року у справі №520/11061/2020.

Таким чином, використані позивачем відомості повністю підтверджені документально, визначені кількісно і достовірні та/або всі складові митної вартості, необхідні для її обчислення, присутні, а інформація в базах АСМО Інспектор та ЄАІС не свідчить та не може свідчити про заниження митної вартості товарів позивачем, що є підставою для відхилення аргументів Відповідача і в цій частині.

Колегія суддів зазначає, що спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 року по справі № 805/2713/16-а.

У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №815/2162/17 зазначено про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, твердження відповідача щодо непідтвердження декларантом документально відомостей, зазначених в митній декларації, не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, митним органом не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, оскільки усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано, що, своєю чергою, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого підприємством товару

В свою чергу, судом встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що ціна, вказана платником в митній декларації, об`єктивно підтверджується контрактом і наданим повним пакетом документів, передбачених статтею 53 Митного Кодексу України, та підлягає обчисленню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні числові дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Ураховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про надання позивачем Митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Відповідачем не визначено встановлених під час митного оформлення розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товару.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Відповідно, застосування митним органом другорядних методів - за ціною договору щодо ідентичних товарів та резервного методу визначення митної вартості, а також розрахунок скоригованої митної вартості є необґрунтованим.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення митного органу необґрунтоване, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Віідповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.

Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Колегія суддів зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мега Пак ЛТД» понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2684,0 грн та апеляційної скарги в розмірі 4026,0 грн , що підтверджується платіжними інструкціями.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції скасовано та позовні вимоги задоволено , відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2684,0 грн та апеляційної скарги в розмірі 4026,27 грн за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці .

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 по справі № 520/13174/23 скасувати.

Прийняти нове рішення , яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000210/2 від 01.05.2023 р.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2684,0 грн та апеляційної скарги в розмірі 4026,27 грн за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Державної митної служби України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий О.В. Присяжнюк