Справа № 200/7287/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року справа №200/7287/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Тимошенка Дмитра Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 200/7287/23 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 17 листопада 2023 року № 41 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком як учаснику бойових дій на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 30 жовтня 2023 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.01.2024 позов задовольнив повністю.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року заяву представника позивача адвоката Тимошенка Д.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 200/7287/23 задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень.

Не погодившись з додатковим рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою судові витрати стягнути на користь позивача у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги .

Суд першої інстанції не звернув уваги, що розмір витрат на правничу допомогу може бути зменшено виключно в разі клопотання іншої сторони про неспівмірність витрат.

Проте, у справі таке клопотання відповідача відсутнє.

З огляду на надані позивачем докази судових витрат на правничу допомогу, відсутність клопотання відповідача про неспівмірність витрат, суд першої інстанції безпідставно, з власної ініціативи зменшив розмір витрат на правничу допомогу.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

В позовній заяві позивач зазначив, що орієнтовний розрахунок його витрат на професійну правничу допомогу становить 15 000,00 грн.

Докази здійснення судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, на час розгляду справи по суті позивач не надав, тому на стадії ухвалення рішення у справі питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції не вирішував.

05 лютого 2024 року, в межах п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення у справі, до суду надійшла заява представника позивача адвоката Тимошенка Д.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме стягнення на користь ОСОБА_1 сплаченої суми судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Тернопільській області.

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу надані такі докази:

1. ордер про надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1176456 від 14 грудня 2023 року, згідно з яким адвокат Тимошенко Д.В., якій здійснює діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 26 серпня 2016 року № 1548, на підставі договору про надання правової допомоги від 05 жовтня 2023 року № 2 уповноважений надати правничу (правову) допомогу ОСОБА_1 в Донецькому окружному адміністративному суді;

2. договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 05 жовтня 2022 року № 2, укладений між адвокатом Тимошенком Д.В. та Кирюхіним В.В.

За умовами цього договору адвокат прийняв доручення від клієнта здійснити у встановлені строки та на умовах, визначених договором про надання правової допомоги, в тому числі представляти інтереси клієнта в будь-яких судах будь-якої інстанції, прокуратурі, правоохоронних органах, будь-яких інших державних та недержавних органах, підприємствах, установах, організаціях (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору за виконання цього договору адвокату сплачується гонорар у розмірі, встановленому договором.

П. 2.2 договору передбачений обов`язок клієнта сплатити гонорар адвокату чи його помічнику в розмірі та в строк згідно з цим договору.

П. 4.1 договору визначено, що за виконання договору клієнт сплачує адвокату гонорар.

Згідно з п. 4.2 договору розмір гонорару та порядок його сплати засвідчується додатком до цього договору.

3. додаток № 1 від 05 грудня 2023 року до договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 05 жовтня 2022 року № 2, який є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 05 жовтня 2022 року № 2 в частині обумовлених послуг (робіт), розміру та порядку оплати гонорару у судовій справі про визнання протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 17 листопада 2023 року № 41 про відмову у призначенні клієнту дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (п. 1.1 додатку до договору).

Відповідно до п. 1.2 додатку до договору юридичну допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує готівкою у гривнях.

Згідно з п. 1.3 додатку до договору підписанням цього додатку до договору сторони підтверджують сплату гонорару за написання та подання позовної заяви до ГУ ПФУ в Тернопільській області від 17 листопада 2023 року № 41 про відмову у призначенні клієнту дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - у розмірі 15 000,00 грн, а також обумовлюють вартість наступних можливих юридичних послуг (робіт):

- написання та подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 17 листопада 2023 року № 41 про відмову у призначенні клієнту дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - 5 годин, вартість за 1 годину 3000,00 грн, всього 15 000,00 грн (п. 1.4 додатку до договору).

4. акт виконаних робіт від 05 лютого 2024 року № 1 до договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 05 жовтня 2022 року № 2 у справі № 200/7287/23.

Згідно з п. 1 акта виконаних робіт всі обумовлені умови та домовленості за договором від 05 жовтня 2022 року № 2 і додатком до нього від 05 грудня 2023 року № 1 у справі № 200/7287/23 виконані в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 акта виконаних робіт розрахунки за професійну правничу (правову) допомогу (юридичні послуги) у справі № 200/7287/23 в суді першої інстанції здійснені сторонами до підписання цього акта в повному обсязі, а саме шляхом готівкової оплати суми в розмірі 15 000,00 грн за наступні послуги:

- написання та подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 17 листопада 2023 року № 41 про відмову у призначенні клієнту дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - 5 годин, вартість за 1 годину 3000,00 грн, всього 15 000,00 грн (п. 1.4 додатку до договору).

5. квитанція до прибуткового касового ордера від 05 грудня 2023 року № 1 про сплату ОСОБА_1 на підставі договору від 05 жовтня 2022 року № 2 та додатку від 05 грудня 2023 року № 1 до цього договору гонорару за написання та подання позову до ГУ ПФУ в Тернопільській області в сумі 15 000,00 грн.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, виходив з критеріїв співмірності і розумності в контексті обставин цієї справи.

Оцінка суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Приписами частини першої статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частинами першою та третьою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

На підставі частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

На підставі пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною четвертою статті 134 КАС України -для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною сьомою статті 134 КАС України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, у відзиві на позовну заяву відповідач навів заперечення проти відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн, вважав суму витрат завищеною, необґрунтованою та непропорційною до предмета спору тощо.

Отже, в матеріалах справи наявні заперечення відповідача щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, тому доводи апелянта про зменшення судом першої інстанції з власної ініціативи витрат на правничу допомогу без клопотання відповідача є безпідставними.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, згідно зі статтею 13 Закону № 5076-VI є самозайнятою особою.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

Суд зазначає, що для включення всього розміру гонорару до суми, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, суд повинен встановити, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в п.21 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Оскільки предмет спору в цій справі не є складним, справа не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, судова практика з зазначених правовідносин є сталою, зважаючи на співмірність розміру витрат на оплату адвоката зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на їх виконання (надання), обсягом наданих адвокатом послуг, суд першої інстанції, з врахуванням заперечень відповідача проти розміру витрат на правничу допомогу, дійшов правильного висновку, що заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що відповідає критеріям співмірності і розумності в контексті обставин цієї справи.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Тимошенка Дмитра Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 200/7287/23 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 200/7287/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 15 квітня 2024 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв