Справа № 380/29858/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань закриття провадження у справі

10 квітня 2024 рокусправа № 380/29858/23
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянув у письмовому провадженні питання про закриття провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Котляревського 49" до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Вестгруп капітал", про визнання протиправною та скасування ухвали, -

у с т а н о в и в :

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Котляревського 49" звернулося в суд з позовом до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Вестгруп капітал", в якому просить :

- визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради № 3574 від 10 липня 2023 р.Про затвердження ТзОВ "Вестгруп капітал" проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду земельної ділянки на вул. І. Котляревського, 47.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.10.2023 р. оприлюднено ухвалу Львівської міської ради № 3574 від 10 липня 2023 р. «Про затвердження ТзОВ "Вестгруп капітал" проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду земельної ділянки на вул. І. Котляревського, 47». Зазначає, що вказана ухвала прийнята відповідно до ухвалу міської ради від 17.02.2022 № 1919 "Про надання ТзОВ "Вестгруп капітал" дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. І. Котляревського, 47". Разом з тим, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 р .в справі № 380/14255/22 скасовано ухвалу Львівської міської ради № 1919 від 17 лютого 2022 р. Рішення набрало законної сили 01.11.2023 р. після апеляційного розгляду Восьмим апеляційним адміністративним судом, постановою якого рішення суду першої інстанції залишено без змін. Зазначає, що ухвалою Львівської міської ради від 25 лютого 2016 №250 надано дозвіл ОСББ Котляревського,49 на виготовлення документації із землеустрою на земельну ділянку Котляревського, 49, що зараз має адресу Котляревського, 47 та щодо неї з 2017 року триває спір, розгляд якого здійснюється у Франківському районному суді м.Львова. Отже, ухвала Львівської міської ради № 3574 від 10 липня 2023 р. Про затвердження ТзОВ "Вестгруп капітал" проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду земельної ділянки на вул. І. Котляревського, 47 є протиправною та підлягає скасуванню.»

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 прийнято позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що Ухвалою Львівської міської ради від 17.02.2022р. № 1919 «Про надання ТзОВ «Вестгруп капітал» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » надано ТзОВ «Вестгруп капітал» дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0943 га на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудови. На момент розгляду заяви ТзОВ «Вестгруп капітал» про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, до якої додавався графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, Львівська міська рада не встановила підстав для відмови у наданні такого дозволу, якими відповідно до вимог частини третьої статті 123 ЗК України є невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, надавши ТзОВ «Вестгруп капітал» дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на вул. І. Котляревського, 47, Львівська міська рада фактично констатувала, що розташування бажаної земельної ділянки відповідає вимогам генерального плану населеного пункту та іншій містобудівній документації. Зазначив, що ТзОВ «Вестгруп капітал» володіє на праві власності господарською спорудою (реєстраційний номер нерухомого майна 101), заг. площею 153,1 кв.м., гаражем (реєстраційний номер 101), заг. площею 20,2 кв.м., та ще одним гаражем (реєстраційний номер 101), заг. площею 22.8 кв.м. Будучи власником усіх об`єктів нерухомого майна, ТзОВ «Вестгруп капітал» мало право на оформлення свого землекористування у силу закону, чим і скористалось. Просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа письмових пояснень по суті спору не подавала.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що провадження по справі необхідно закрити, виходячи з наступного.

Ухвалою Львівської міської ради від 17.02.2022 №1919 Про надання ТзОВ "Вестгруп капітал" дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. І.Котляревського, 47 надано товариству з обмеженою відповідальністю "Вестгруп капітал" () дозвіл на розроблення проект; землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0943 га на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудов. Товариству з обмеженою відповідальністю "Вестгруп капітал" подати у встановленому порядку міській раді на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 у справі № 380/14255/22 скасовано ухвалу Львівської міської ради № 1919 від 17 лютого 2022 р.

Ухвалою Львівської міської ради від 10.07.2023 №3574 «Про затвердження ТзОВ «Вестгруп капітал» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду земельної ділянки на вул. І. Котляревського, 47» затверджено товариству з обмеженою відповідальністю "Вестгруп капітал" () проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати земельну ділянку площею 0,0943 га на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:001:0086) в оренду терміном на 10 років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код КВЦПЗ 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, перевівши їх із земель, що не надані у власність або користування.

Вказаною ухвалою серед іншого, зобов`язано у шестимісячний термін з дати оприлюднення ухвали укласти з Львівською міською радою договір оренди землі; договір про відшкодування недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою; зареєструвати договір оренди землі відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2023 апеляційну скаргу Львівської міської ради залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі № 380/14255/22 без змін.

Отже, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 набрало законної сили 01.11.2023 р.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 08.11.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю "Вестгруп капітал" та Львівською міською радою укладено договір оренди землі серія та номер Ф-3303.

Право оренди земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 14.11.2023 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 70211439 від 14.11.2023.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною першою статті 5 КАС України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями частини першої статті 7 КАС України, визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також пунктом 8 частини першої статті 4 КАС України, передбачено, що позивач особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У даній справі позивач оскаржує ухвалу Львівської міської ради від 10.07.2023 № 3574 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду третій особі.

На підставі вказаної ухвали 08.11.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю "Вестгруп капітал" та Львівською міською радою укладено договір оренди землі серія та номер Ф-3303. Право оренди земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 14.11.2023 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 70211439 від 14.11.2023.

За змістом статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частин 1,2,3,12 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат лісогосподарського виробництва.

Згідно з частинами 1-4 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Спірні правовідносини виникли внаслідок прийняття Львівською міською радою ухвали про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання оренду третій особі.

З матеріалів справи установлено, що на підставі вказаної ухвали 08.11.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю "Вестгруп капітал" та Львівською міською радою укладено договір оренди землі серія та номер Ф-3303. Право оренди земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 14.11.2023 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 70211439 від 14.11.2023.

Конституційний Суд України в п.4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, а також правомірності надання іншій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 11.11.2014 у справі № 21-493а14, від 24.02.2015 у справі №21-34а15 та від 13.09.2017 у справі № 21-2465а16, підтриманій Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі №2а-3100/11/2170 (К/9901/4856/18).

Суд звертає увагу позивача, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 2а-8868/11/2670 встановивши, що виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з рішеннями міськради про передання третій особі земельних ділянок, оскільки на них розміщено споруди, які належать позивачу, а він не давав добровільної відмови від права користування ними, зробила висновок: є невирішений спір про право на земельну ділянку, що унеможливлює його розгляд за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд не може встановити (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Незважаючи на те, що оспорювані рішення міськради ще не було реалізовано (не укладено договори оренди з третьою особою), Велика Палата Верховного Суду вирішила, що спір є приватноправовим, оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушеного права користування земельною ділянкою позивача.

Отже, спір про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо прав на землю має бути вирішено в загальному чи господарському суді, якщо оскаржуване рішення має ненормативний характер і вичерпує свою дію після його реалізації (на виконання рішення укладено договір оренди, купівлі-продажу тощо), а особа набула права на земельну ділянку на підставі оскаржуваного рішення (або якщо оскаржуване рішення ще не реалізовано, однак уже порушує право позивача на землю).

Судом при розгляді справи встановлено, що виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю ухвали органу місцевого самоврядування на виконання якої укладено договір оренди з третьою особою, при цьому ухвалою Львівської міської ради від 25.02.2016 №250 надано дозвіл ОСББ Котляревського, 49 на виготовлення документації із землеустрою на земельну ділянку Котляревського, 49, що зараз має адресу Котляревського 47.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Відтак, якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Великою Палатою Верховного Суду зокрема у Постанові від 29 травня 2018 року справа № 495/5913/14-а провадження № 11-298апп18, Постанові від 03 липня 2018 року Справа № 753/15528/16 Провадження № 11-462апп18, Постанові від 13 червня 2018 року Справа № 307/2765/15-ц Провадження № 14-206цс18, Постанові від 5 червня 2018 року Справа № 826/13628/16 Провадження № 11-538апп18, Постанові від 11 вересня 2018 року Справа № 910/21404/17 Провадження № 12-156гс18.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи з приводу порушеного права позивача на земельну ділянку, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки її розгляд належить до юрисдикції господарського суду в порядку визначеному Господарським процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки суд дійшов висновку, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України. Водночас, згідно вимог ч.1 ст.239 КАС України, суд роз`яснює позивачеві про віднесення даної справи до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак судовий збір, сплачений позивачем відповідно до платіжного документа №1822-7811-6407-2472 від 20.12.2023 в сумі 2687,00 грн, підлягає поверненню з державного бюджету.

Керуючись п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", 183, п.8 ч.1 ст. 238 ст.ст. 239, 241-246, 256, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

1. Провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Котляревського 49" до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Вестгруп капітал", про визнання протиправною та скасування ухвали - закрити.

2. Повернути Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Котляревського 49" (вул. Котляревського 49, м. Львів, 79013,;) з державного бюджету сплачений судовий збір сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 0 коп.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду із тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими до статтями 293-296 Кодексу адміністративного судочинства України.

СуддяГрень Наталія Михайлівна