Справа № 620/13227/23
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо непроведення перерахунку її пенсії (призначення одноразової грошової допомоги), зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок її пенсії та виплатити одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області скасувати рішення №38 від 11.05.2023 про відмову в перерахунку її пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області скасувати рішення про відмову у перерахунку її пенсії від 13.04.2023 №5284.

Свої доводи обґрунтовує тим, що станом на день призначення пенсії вона мала понад 30 років страхового стажу, тому має право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 19.04.2023 №15959/03-16 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №38 від 11.05.2023 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком. В іншій частині - у задоволені позову - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заяви позивачки були опрацьовані Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області, а тому безпідставним є зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу. Також, зазначає, що позивачка працювала в музичній школі вчителем музики, музикальним редактором (БК «Текстильник», акомпаніатором ДЮСШ) та на посаді викладача теорії музики та концертмейстера, проте зазначені посади відсутні у переліку посад, затверджених Переліком № 909 (із змінами), тому права на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій у позивачки немає.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 26.02.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявами від 13.04.2023 та від 09.05.2023 про нарахування та виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заяви позивачки розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, відповідно.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії від 19.04.2023 № 15959/03-16, в якому зазначено, що право на встановлення грошової допомоги у розмірі 10 пенсій згідно п. 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у позивачки відсутнє.

Листом від 20.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивачку про прийняте рішення.

Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії №38 від 11.05.2023, в якому зазначено, що згідно трудової книжки та довідки №10 від 15.03.2023, виданої школою мистецтв при Чернігівському фаховому коледжі ім. Л.М. Ревуцького, позивачка працювала в музичній школі вчителем музики, музикальним редактором (БК «Текстильник», акомпаніатором ДЮСШ) та на посаді викладача теорії музики та концертмейстера. Оскільки, вищезазначені посади відсутні у переліку посад, затверджених Переліком № 909 (із змінами), права на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій позивач не має.

Листом від 18.05.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача про прийняте рішення.

Не погодившись з такими діями і рішеннями відповідачів, позивачка звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі як суб`єкти владних повноважень не довели суду, що діяли правомірно та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Проте колегія суддів не може повною мірою погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно п. «е» ст. 55 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2022 по 31.03.2023 - не менше 29 років.

Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Так, відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст. 55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік № 909).

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст.55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Так, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 30.01.2019 у справі № 442/456/17, викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що період роботи позивачки з 01.12.1992 по теперішній час на посаді викладача теорії музики та концертмейстера в школі мистецтв при Чернігівському фаховому музичному коледжі ім. Л.М. Ревуцького відноситься до спеціального трудового стажу, передбаченого ст. 55 Закону № 1788-ХІІ.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а.

З огляду на встановлені судом обставини, страховий стаж позивача за вислугу років становить більше 30 років, що є достатнім для отримання права на спірну допомогу.

При цьому, оскільки інших доводів щодо відсутності підстав для отримання позивачем грошової допомоги відповідачами не зазначено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови в призначенні такої.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що з урахуванням принципу екстериторіальності обов`язок щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 передбаченої п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошової допомоги має здійснювати саме той територіальний орган Пенсійного фонду України, який вдруге розглянув заяву позивачки, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, прийшов до правильного висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, однак не врахував, що обов`язок щодо нарахування та виплати позивачці передбаченої п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошової допомоги має здійснювати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення у відповідній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року - змінити шляхом викладення абзацу четвертого його резолютивної частини у наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

В.В. Файдюк