Справа № 480/1904/24
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2024 року Справа № 480/1904/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1904/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи в Харківському спеціалізованому управлінні "Котломонтаж" № 504 треста "Промтехмонтаж-1", в подальшому ХСУ "Котломонтаж" № 504 Філії ЗАТ "Промтехмонтаж-1" з 08.07.1985 по 01.07.1994 та призначити йому з 26 жовтня 2023 року пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Вважаючи дії відповідача щодо відмові йому в призначенні пенсії протиправними позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 13.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області до участі у справі у якості співвідповідача.
Звертає увагу суду, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, при умові зарахування стажу роботи згідно інших документів, якими підтверджено записи трудової книжки. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.10.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-VI, яка за принципом екстериторіальності направлена на розгляд до ГУ ПФУ в Запорізькій області.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки з 08.07.1985 по 01.07.1994, оскільки в даті наказу про прийняття на роботу має місце виправлення, що не відповідає приписам порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією № 162, чинною на час заповнення належної позивачу трудової книжки, тому зазначений період потребує уточнення.
Позивач вважає, що йому безпідставно не зарахували період роботи з 08.07.1985 по 01.07.1994.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.07.1982 ОСОБА_1 :
- з 08.07.1985 наказом № 85 від 01.07.1985 прийнятий на посаду електрозварювальника ручного зварювання четвертого розряду Харківського спеціалізованого управління "Котломонтаж" № 504 треста "Промтехмонтаж-1";
- 01.11.1986 ОСОБА_1 присвоєний п`ятий розряд електрозварювальника ручного електродугового зварювання відповідно до наказу № 114-к від 31.10.86;
- 01.09.1987 згідно перетарифікації встановлений п`ятий розряд електрозварювальника ручного зварювання - наказ 47 а/к від 28.07.1987;
- 01.07.1994 згідно з наказом № 48 а/к від 06.07.1994 звільнений з роботи ХСУ "Котломонтаж" № 504 Філії ЗАТ "Промтехмонтаж-1" за власним бажанням ст.36 КЗоТ УРСР.
Вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.
Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки з 08.07.1985 по 01.07.1994, оскільки в даті наказу про прийняття на роботу має місце виправлення, що не відповідає приписам порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією № 162, чинною на час заповнення належної позивачу трудової книжки, тому зазначений період потребує уточнення.
Надаючи оцінку посиланням відповідача, що записи викликають сумніви, мають місце виправлення і потребують уточнення, як на підставу для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача, суд зауважує таке.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).
Відповідно до п. 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Наказом Міністерства праці України за № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Положення пункту 1.5 Інструкції вказують, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Разом з тим, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.
Підсумовуючи суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку чи інвалідності на загальних підставах.
Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018.
При цьому суд наголошує, що відповідний період роботи належним чином відображений в трудовій книжці позивача, а оскаржуване рішення не містить обґрунтування чому наявний трудовий стаж позивача не може бути підтверджений саме на підставі відповідних записів у трудовій книжці.
Матеріали справи свідчать та встановлено судом, що записи про періоди роботи позивача з 08.07.1985 по 01.07.1994 містяться в його трудовій книжці від 28.07.1982.
При цьому, суд наголошує, що оскаржуване рішення не містить обґрунтування (детального зазначення) чому спірні записи в трудовій книжці викликають у відповідача сумніви, які саме виправлення мають місце і якого уточнення вони потребують.
Відтак, зазначені доводи є необґрунтованими, не могли бути належним чином спростовані позивачем, а тому відсутні підстави для неврахування вказаних періодів роботи при визначенні страхового стажу позивача.
Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.
Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.
Враховуючи наведене, суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний підтверджений стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується трудовий стаж позивача з 08.07.1985 по 01.07.1994, а записи у трудовій книжці від 28.07.1982 є достатніми для зарахування до страхового стажу позивача відповідного вищезазначеного періоду роботи.
Отже, у зв`язку з визнанням судом протиправним рішення відповідача про відмову в призначені пенсії та його скасування, належним та ефективним способом захисту прав та законних інтересів позивача, враховуючи заявлені позовні вимоги, буде зобов`язання зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи в Харківському спеціалізованому управлінні "Котломонтаж" № 504 треста "Промтехмонтаж-1", в подальшому ХСУ "Котломонтаж" № 504 Філії ЗАТ "Промтехмонтаж-1" з 08.07.1985 по 01.07.1994.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
При цьому суд враховує, що 25.10.1963 позивач досяг віку 60 років, а з заявою про призначення пенсії за віком звернувся 05.10.2023.
Таким чином, пенсія за віком має бути призначена з 26.10.2023.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з вищенаведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в Харківському спеціалізованому управлінні "Котломонтаж" № 504 треста "Промтехмонтаж-1", в подальшому ХСУ "Котломонтаж" № 504 Філії ЗАТ "Промтехмонтаж-1" з 08.07.1985 по 01.07.1994 та призначити ОСОБА_1 з 26 жовтня 2023 року пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211,20 гривень.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал