Справа № 380/23969/23
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 рокусправа № 380/23969/23
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом товариства з обмеженою відповідальності АГРО ФОРВАРД УКРАЇНИ до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальності АГРО ФОРВАРД УКРАЇНИ (далі - позивач) код ЄРДПОУ 39613589, місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд.7Д, корп. літ.3, оф.401А до Львівської митниці (далі - відповідач) код ЄРДПОУ 43971343, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул.Костюшка, 1, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці в прийнятті митної декларації, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001407;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100253/1 від 23.05.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО ФОРВАРД позові УКРАЇНИ» укладено зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу № С280120/1 з компанією «ІМПЕКСТРАКО ЕНВІ» (IMPEXTRACO NV), Королівство Бельгія, згідно з умовами якого продавець продає, а покупець купує, приймає та оплачує товари, зазначені в рахунках (інвойсах) до договору, отриманих протягом дії договору, які є невід`ємною частиною договору.

22.05.2023 позивач з метою митного оформлення придбаних товарів уповноваженим представником декларанта ПП «БРОК-ЮК» до Львівської митниці подано Електронну декларацію ІМ 40 ДЕ № 23UA88U3. Вантаж заявлений за фактурною митною вартістю згідно з інвойсом від 16.05.2023 №2022-90002347. Ціна імпортованого товару визначена в сумі 48262,00 доларів США. Митна вартість імпортованих товарів визначена за основним методом за ціною договору.

На думку позивача, відповідач безпідставно здійснив коригування митної вартості задекларованого ним товару, внаслідок чого митна вартість товару зросла на 1892,76 доларів США (69215,58 грн за курсом НБУ на дату прийняття рішення про коригування митної вартості).

Звертає увагу на те, що основним методом визначення митної вартості товарів є визначення такої за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного кодексу України.

Зазначає, що заявлена позивачем митна вартість підтверджується інвойсом, платіжними дорученнями про сплату повної вартості товару, прайс-листом, калькуляціями ціноутворення, тощо. Зауваження митного органу щодо розбіжностей та неповноти інформації є безпідставними та не свідчать про неповноту чи недостовірність відомостей щодо митної вартості імпортованих товарів, що вказані у поданих документах.

З огляду на викладене, позивач вважає картка відмови та рішення відповідача про коригування митної вартості протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

23.11.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що під час здійснення митного контролю відповідач опрацював інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено, що у фактурі міститься посилання на замовлення 11603, такий самий номер замовлення є і у проформі, проте документ з таким номер не надано до митного оформлення; у п.2.1 Договорі на перевезення №П25032021/1 від 25.03.2021 року зазначено, що перевезення здійснюється на підставі Заявки, яка містить істотні умови перевезення. Зазначений документ до митного оформлення не надано. Також у фактурі 2022-90001993 наявні 4 товари, а згідно з експортними митними деклараціями задекларовано 5 товарів, яким чином та з яких причин було виокремлено вартість за цими товарами не відомо. Підтверджуючі документи відсутні. У преамбулі Додаткової угоди №2 від 20.10.2022, зазначено: «… вирішили укласти дану додаткову угоду №1 до Договору С280120/1», проте номер такої угоди 2; - сума попередньої 100 % оплати за товар не відповідає сумі інвойсу 36712 та 48262 відповідно. Таким чином, на думку відповідача, неможливо перевірити правильність включення складових митної вартості, чим порушено вимог положень частини двадцять першої статті 58 Митного кодексу України.

28.11.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача. У відповіді на відзив містяться ті ж самі доводи, що і у позовній заяві.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 18.10.2023 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 13.11.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 12.04.2024 суд відмовив у задоволенні клопотанні представника відповідача у розгляді справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

28.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО ФОРВАРД позові УКРАЇНИ» укладено зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу № С280120/1 з компанією «ІМПЕКСТРАКО ЕНВІ» (IMPEXTRACO NV), Королівство Бельгія, згідно з умовами якого продавець продає, а покупець купує, приймає та оплачує товари, зазначені в рахунках (інвойсах) до договору, отриманих протягом дії договору, які є невід`ємною частиною договору.

21.04.2023 року на виконання умов згаданого Договору позивач здійснив оплату за товар в сумі 25395,00 доларів США на рахунок продавця, що підтверджується копією платіжного доручення (квитанції) про SWIFT-переказ № 103 від 21.04.2023 року на рахунок ВЕ0856 IMPEXTRACO NV 25395,00 доларів США (код 33В), в якій в деталях платежу (код 70) зазначено: "передоплата Договір NoС280120/1 від 28.01.2021 року Проформа Інвойс № 90015849 від 14.04.2023".

15.05.2023 року на виконання умов згаданого Договору позивач здійснив оплату за товар в сумі 36712,00 доларів США на рахунок Продавця, що підтверджується копією платіжного доручення (квитанції) про SWIFT-переказ № 103 від 15.05.2023 року на рахунок ВЕ0856 IMPEXTRACO NV 36712,00 доларів США (код 33В), в якій в деталях платежу (код 70) зазначено: "передоплата Договір NoС280120/1 від 28.01.2021 року Проформа Інвойс № 90016161 від 12.05.2023".

При цьому, два платіжні документи № 103 від 21.04.2023 та № 103 від 15.05.2023 здійснені щодо окремих інвойсів - № 90015849 від 14.04.2023 та № 90016161 від 12.05.2023.

На підставі Договору купівлі-продажу № С280120/1 від 28.01.2021 року, Проформи інвойс від 14.04.2023 р. № 90015849 ("VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) на суму 11550,00 доларів США, який не має відношення до оскаржуваного Рішення) та Проформи Інвойс від 12.05.2023 No90016161, позивач придбав у Продавця за кордоном (Королівство Бельгія) товари, зазначені в рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347 на загальну суму 48262,00 доларів США, а саме:

1) препарат "VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) в кількості 500 кг за ціною 11550,00 доларів США (ціна за одиницю товару 23,10 доларів США);

2) препарат "ТОСОМІХ 500" (вітамін Е) в кількості 4000 кг за ціною 32680,00 доларів США (ціна за одиницю товару 8,17 доларів США);

3) препарат "ВІРЕХ Н2" (вітамін Н (D-біотин) в кількості 200 кг за ціною 872,00 долара США (ціна за одиницю товару 4,36 доларів США);

4) препарат "PROPIMPEX" в кількості 2000 кг за ціною 3160,00 доларів США (ціна за одиницю товару 1,58 долара США).

Суд звертає увагу на те, що у рахунку-фактурі вказано всі товари за проформою №90016161 від 12.05.2023, а також препарат "VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) в кількості 500 кг за ціною 11550,00 доларів США, що не був поставлений раніше, проте був включений за проформою № 90015849 від 14.04.2023 та оплачений відповідно до платіжного документу № 103 від 21.04.2023.

22.05.2023 позивач з метою митного оформлення придбаних товарів уповноваженим представником декларанта ПП «БРОК-ЮК» до Львівської митниці подав Електронну декларацію ІМ 40 ДЕ № 23UA88U3. Вантаж заявлений за фактурною митною вартістю згідно з інвойсом від 16.05.2023 № 2022-90002347. Ціна імпортованого товару визначена в сумі 48262,00 доларів США. Митна вартість імпортованих товарів визначена за основним методом за ціною договору.

Разом з митною декларацією до митного оформлення Декларантом подано копії наступних документів, перелік яких наведено у графі 44 вказаної митної декларації, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, а саме: договору купівлі-продажу №280120/1 від 28.01.2021 року з додатками до нього; додаткової угоди № 1 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 28.12.2021 р.; додаткової угоди № 2 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20.10.2022 р.; додаткової угоди № 3 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12.12.2022 р.; рахунку-проформи від 12.05.2023 р. No90016161; рахунку-фактури (інвойса) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347; міжнародної автотранспортної накладної (CMR) 204276558 від 16.05.2023; митної декларації країни відправлення MRN 23BEE287 від 16.05.2023 р.; митної декларації країни відправлення MRN 23BEE942 від 16.05.2023 р.; квитанції про SWIFT-переказ №103 від 16.05.2023 року; рахунку на оплату послуг з перевезення вантажу № 927 від 16.05.2023 р.; довідки № NLAL-007054 від 16.05.2023 р. про транспортні витрати до Договору № 25032021/1 від 25.03.2021 р.; договору про надання митно- брокерських послуг № 1/21 від 18.03.2021 року; договору про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні № П25032021/1 від 25.03.2021 р.; сертифікату про походження товару, засвідченого печаткою Торгово-промислової палати Королівства Бельгія 15.05.2023 року за № 82 2023 012989; Сертифікату аналізів (Certificate of analysis) б/н від 11.05.2023 VITAMIN A 1000 IUMG.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 22.05.2023 № 23UA88U3 документів державним інспектором відділу митного оформлення «Муроване» митного поста «Львів-Північний» Львівської митниці ОСОБА_1 повідомлено уповноваженого представника Позивача в електронній формі, керуючись частинами третьою-четвертою статті 53 Митного кодексу України (надалі - МК України), про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: 1) рахунку-фактури (інвойсу) або рахунку-проформи (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку 3 бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог ст.254 МК України. Також було запропоновано Декларанту за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості Товарів (копія письмового повідомлення консультації в електроній формі додається до позовної заяви).

За результатами письмових консультацій, уповноваженою особою позивача подано відповідачу запропоновані до подачі копії документів та усіх інших додаткових документів, що підтверджується повідомленням уповноваженого представника позивача на адресу відповідача в електронній формі, а саме:

1) 3 приводу надання рахунку-фактури (інвойсу) або рахунку-проформи (якщо товар не е об`єктом купівлі-продажу) уповноваженою особою позивача подано відповідачеві:

- рахунок-проформу №90016014 від 14.04.2023 р.;

2) 3 приводу надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено, уповноваженою особою позивача подано відповідачеві:

- копію банківського платіжного документу, що стосується товару квитанції про SWIFT- переказ № 103 від 21.04.2023 року;

3) 3 приводу надання за наявності інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, уповноваженою особою позивача не подано додаткових документів у зв`язку з їх відсутністю;

4) 3 приводу надання транспортних (перевізних) документів, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, уповноваженою особою позивача подано відповідачеві:

- копію заявки № 3896 від 15.05.2023;

- Договір № 25032021/1 від 25.03.2021 про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні;

5) 3 приводу надання страхових документів, а також документів, що містять вартість страхування, у разі якщо здійснювалося страхування, уповноваженою особою позивача не подано відповідачеві додаткових документів з наступних причин.

Керуючись п. 9.2. Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні та по території України від 25.03.2021 р. № 25032021/1, використання книжки МДП, CMR, CMR страхування, книжки ЄКМТ і т.д. узгоджуються в Заявці додатково.

Заявкою № 3896 від 15.05.2023 на транспортне перевезення до Договору №П25032021/1 від 25.03.2021 про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним - Заявка) не передбачено страхування транспортом у міжнародному сполученні.

Це ж саме підтверджується Довідкою про транспортні витрати до Договору №25032021/1 від 25.03.2021 р.;

6) 3 приводу надання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, уповноваженою особою позивача не подано відповідачеві додаткових документів, оскільки треті особи за зовнішньоекономічним договором купівлі-продажу № С280120/1 від 28.01.2021 р. не залучались;

7) 3 приводу надання рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, котрактом), уповноваженою особою позивача додаткових документів відповідачеві не подано, оскільки треті особи за зовнішньоекономічним договором купівлі-продажу №С280120/1 від 28.01.2021 р. не залучались;

8) 3 приводу надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), уповноваженою особою позивача додаткових документів відповідачеві не подано, оскільки треті особи за зовнішньоекономічним договором купівлі-продажу № С280120/1 від 28.01.2021 р. не залучались;

9) 3 приводу надання виписки з бухгалтерської документації, уповноваженою особою позивачеві додаткових документів відповідачеві не подано, оскільки разом з митною декларацією відповідачеві подано вичерпний перелік бухгалтерської документації, яка підтверджує складову митної вартості Товарів.

10) з приводу надання каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, уповноваженою особою позивача подано відповідачеві:

- копію прейскуранту (прайс-листа) виробника Товарів б/н від 16.05.2023 р.

- копію комерційної пропозиції виробника від 12.05.2023

11) 3 приводу надання копії митної декларації країни відправлення, уповноваженою особою позивача повторно документів відповідачеві не подано, оскільки зазначені документи подані відповідачеві разом з митною декларацією під час розмитнення товарів 22.05.2023 p.;

12) 3 приводу надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, уповноваженим представником позивача разом з митною декларацією подано відповідачеві копію сертифікату про походження товару, засвідченого печаткою Торгово-промислової палати Королівства Бельгія 15.05.2023 року за № 82 2023 012989;

13) 3 приводу надання перекладів документів відповідно до вимог статті 254 МК України, уповноваженим представником позивача переклади документів відповідачеві не подано, з врахуванням статті 254 МК України.

Незважаючи на викладене, 23.05.2023 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100253/1.

Не погоджуючись з карткою відмови та рішенням відповідача щодо коригування митної вартості, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

і. Вихідні положення

Частина друга статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначає обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На підставі означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

У межах повноважень означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень,не перевищуючи їх.

У спосіб означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Перевіряючи оскаржене рішення на предмет відповідності критеріям правомірності, суд зазначає наступне.

Суд здійснює перевірку юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржених рішень крізь призму положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи оскаржене рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Надаючи оцінку правомірності рішенню відповідача про коригування митної вартості товарів , суд виходить з наступного.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів регулюються, серед іншого Митним кодексом України у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - МК України).

Так, відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої вказаної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частина третя статті 57 МК України передбачає, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 згаданого Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Відповідно до статті 63 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 згаданого Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями згаданої статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях

Відсутність аналізу підстав, за яких митний орган дійшов висновку про коригування митної вартості, унеможливлює прийняття обґрунтованого рішення, адже вказані обставини є ключовими під час дослідження правомірності прийнятого митним органом рішення.

Відтак, надаючи правову оцінку застосуванню контролюючим органу резервного методу коригування митної вартості, суд повинен дослідити те, чи було дотримано умов, за яких митний орган повинен застосовувати методи визначення митної вартості під час коригування вартості, оскільки саме дотримання таких умов в поєднанні з належним обґрунтуванням необхідності їх застосування і є підтвердженням правомірності рішенням. Поряд з цим, порушення будь-якої умови, під час прийняття рішення, є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування.

За таких обставин суд повинен дослідити дотримання умов, за яких виник предмет спору. Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.10.2021 у справі № 140/947/20.

Відтак у вимірі спірних правовідносин суд вважає за доцільне проаналізувати наявність у митного органу підстав для витребування додаткових доказів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару.

iі. Аналіз обґрунтованості виставлення відповідачем вимоги про витребування додаткових документів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості

Стаття 49 МК України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII згаданого Кодексу та згаданою главою.

Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частина перша статті 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та додаткових документів на вимогу митного органу наведено у статті 53 Митного кодексу України.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частини четвертої вказаної статті визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі № 809/857/17.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Окрім цього, суд зауважує, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі № 803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

За таких обставин суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що тягар доказування заявленої митної вартості покладається на декларанта.

Резюмуючи надання оцінки наявності у відповідача підстав для витребування додаткових доказів, суд звертає увагу на те, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови чи терміни оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови чи терміни оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 22.05.2023 № 23UA88U3 документів державним інспектором відділу митного оформлення «Муроване» митного поста «Львів-Північний» Львівської митниці ОСОБА_1 повідомлено уповноваженого представника позивача в електронній формі, керуючись частинами третьо-четвертою статті 53 Митного кодексу України про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: 1) рахунку-фактури (інвойсу) або рахунку-проформи (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку 3 бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог статті 254 МК України.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і серед того переліку немає заявок (замовлень) чи будь-яких інших попередніх документів. При цьому згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як вже встановив суд, за результатами письмових консультацій, уповноважена особа позивача подала відповідачу копії документів та усіх інших додаткових документів, з метою усунення зауважень відповідача.

За результатами їх розгляду відповідач вважав, що надані документи містять розбіжності, а саме: зазначені відомості суперечать суті прайс-листа; заявка на транспортування (кількісні та вартісні відомості щодо товару, який перевозиться не відповідає даній партії); лист від імпортера; рахунок на оплату товару та платіжне доручення, які не ідентифікуються із такою поставкою.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що у рахунку-фактурі зазначені всі товари за проформою № 90016161 від 12.05.2023, а також препарат "VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) в кількості 500 кг за ціною 11550,00 доларів США, що не був поставлений раніше, проте був включений за проформою № 90015849 від 14.04.2023 та оплачений відповідно до платіжного документу № 103 від 21.04.2023.

Щодо аргументів відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення про те, що у наданому позивачем рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347 міститься посилання на замовлення № 11603, проте документ з таким номером не надано до митного оформлення, суд зазначає наступне.

Замовлення № 11603 є внутрішнім операційним документом Продавця, на основі якого склад Продавця готує зазначені в замовленні товари до відвантаження позивачу. Окрім цього, замовлення № 11603 не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів і його не надання не впливає на визначення складової митної вартості товарів.

Тому суд відхиляє такі аргументи відповідача як безпідставні.

Щодо аргументів відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення про невідповідність партії товарів, що перевозиться, кількісним та вартісним відомостям щодо товарів, суд зазначає наступне.

Заявка до договору на перевезення вантажу № 3896 від 15.05.2023, що надавалась відповідачу в якості підтверджуючого митну вартість товарів документу, містить опис вантажу, що підлягав завантаженню з двох різних місць завантаження і двох різних Продавців, адреси місця завантаження яких, зазначені в Заявці, оплата яких здійснювалась на підставі двох різних рахунків-проформ (інвойсів), а саме: на суму 39390 Євро постачались Товари від KEMIN EUROPA N.V., на суму 36712 Доларів США постачались Товари від компанії IMPEXTRACO NV.

Митне оформлення Товарів з рахунку-фактури (інвойсу) на суму 39390 Євро від Продавця KEMIN EUROPA N.V., що також увійшли до Заявки № 3896 від 15.05.2023 на транспортне перевезення, проводилось за іншою митною декларацією і відношення до митного оформлення товарів, за яким прийняте оскаржуване рішення, не має.

Заявка № 3896 від 15.05.2023 на транспортне перевезення за змістом п. 2.3. Договору №125032021/1 про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні та по території України від 25.03.2021 р. є згодою Виконавця (перевізника) виконати перевезення на пропонованих умовах, яка складається не пізніше, ніж за 24 робочих години до термінів подання транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.2. Договору № 125032021/1 про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні та по території України від 25.03.2021р. Заявка повинна містити інформацію про наступне: маршрут; адреси вантажовідправника і вантажоодержувача; автомобіля; ГІБ осіб, відповідальних за завантаження і розвантаження, номери їх мобільних телефонів; опис вантажу, тип необхідного рухомого складу; додаткові або особливі умови конкретного перевезення, спосіб завантажувально- розвантажувальних робіт (механізована, ручна; задня, бокова, верхня). До переліку обов`язкової інформації не увійшли вага і вартість вантажу, вона вносилась до Заявки № 3896 від 15.05.2023 року на транспортне перевезення Позивачем на підставі попередніх даних про наявність у Продавця товару на складі для завантаження.

На момент формування Заявки № 3896 на транспортне перевезення 15.05.2023 року на складі Продавця не було в наявності однієї позиції Товару - препарату "VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) на суму 11550,00 доларів США, що був сплачений за іншою квитанцією про SWIFT-переказ № 103 від 21.04.2023 року на загальну суму передоплати у 25395,00 доларів США на підставі іншого рахунку-проформи No90015849 від 14.04.2023 р.

Тому на момент формування Заявки № 3896 на транспортне перевезення 15.05.2023 року вартість такого препарату попередньо, до моменту завантаження, не була відображена в Заявці № 3896 від 15.05.2023 на транспортне перевезення.

А на момент завантаження і відправки Продавцем товарів 16 травня 2023 року було сформовано Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347 на підставі усіх наявних на складі позицій товарів, серед яких був попередньо відсутній препарат "VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) на суму 11550,00 доларів США, і сума Рахунку- фактури (інвойсу) (Commercial invoice) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347 склала суму Товарів у розмірі 48262,00 доларів США.

Тому суд вважає такі аргументи відповідача безпідставними.

Щодо аргументів відповідача про те, що у фактурі 2022-90001993 наявні 4 товари, а згідно з експортнимим митними деклараціями задекларовано 5 товарів, суд зазначає наступне.

Внесення відомостей до митної декларації країни відправлення є прерогативою експортера.

У цьому контексті суд відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.07.2020 р. у справі № 825/271/16 2 зазначено, що «суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що митні декларації країни відправлення у відповідності до чинного МК України не входять до переліку основних документів, підтверджуючих заявлену митну вартість, а їх форма та зміст регламентуються законодавством відповідної іноземної держави і їх формування та заповнення не залежать від волевиявлення позивача; крім того, всі копії митних декларацій країни відправлення, що подавались позивачем, містили відомості про номер контракту, на підставі якого поставлявся товар, номери партій та маркування товару, його вагу, номер замовлення і загальну вартість, що, в свою чергу, є основними реквізитами і даними, необхідними для перевірки заявленої експортером митної вартості. Відповідно, зважаючи на те, від 24.04.2023 відправлення відомості Митних деклараціях країни відправлення №23ВЕЕ163 в частині найменування Товарів, їх кількості, ваги, ціни та інших даних повністю відповідають іншим документам, поданим позивачем митному органу, а тому вищезазначені доводи Відповідача ніяк не свідчать про непідтвердження Позивачем числових значень митної вартості Товарів.

Водночас, зауваження та недоліки щодо відмінностей в номерах рахунків-фактур у поданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення, щодо відсутності відміток Замовника (Позивача) у Заявці № 3824/2 від 17.04.2023 року до договору на перевезення вантажу від 09.03.2021 № ПО90321/1 не є такими, що можуть мати значення для визначення складових митної вартості товару, оскільки в межах даних правовідносин оцінці та дослідженню підлягає вартість поставки товару на митну територію України. Зокрема, в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року в справі № 804/2584/16 зазначено, що нормами Митного кодексу України визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Водночас, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.»

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що експортна митна декларація не входить до переліку основних документів, підтверджуючих заявлену митну вартість, а її форма та зміст регламентуються законодавством відповідної іноземної держави і її формування та заповнення не залежать від волевиявлення позивача, а тому аргументи відповідача у цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо аргументів відповідача про зазначення в тексті преамбули Додаткової угоди № 2 від 20.10.2022: «вирішили укласти дану додаткову угоду №1 до Договору С280120/1», то це свідчить про технічну помилку при укладенні Додаткової угоди №2 від 20.10.2022 року до Договору № С280120/1, що жодним чином не впливає на зміст досягнутих між сторонами Договору домовленостей та правильність розрахунку митної вартості, здійсненого Позивачем.

Тому суд також відхиляє такі аргументи відповідача.

Щодо аргументів відповідача про те, що комерційна пропозиція, яка є ідентичною за змістом до прайс-листа, має іменний характер і обмежений перелік товарних позицій, які повністю ідентичні переліку товарів, що постачається, суд зазначає наступне.

У цьому контексті суд відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові 23.10.2020 у справі №810/690/17 вказав: «Посилання контролюючого органу на те, що наданий прайс-лист не можна вважати ні прайс-листом, ні комерційною пропозицією, оскільки виданий особі, що жодним чином не фігурує ні в одному документі та відповідно до загальноприйнятої практики не містить відомостей, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки дата його складання, або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, суди також обгрунтовано не взяли до уваги з огляду на те, що, по-перше, він не с основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист не довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.».

Звідси випливає висновок, що інформація, зазначена у комерційній пропозиції не впливає митну вартість товару. Тому суд відхиляє такі аргументи відповідача.

Щодо аргументів відповідача про не відповідність суми попередньої 100% оплати за товар сумі інвойсу у розмірі 36712,00 доларів США та 48262,00 доларів США відповідно, а також про те, що рахунок на оплату товару і платіжне доручення не ідентифікуються з такою поставкою, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що товари згідно з рахунком проформою № 90016161 від 12.05.2023, що є попереднім рахунком за товари, сплачені позивачем в повному обсязі за платіжним дорученням (квитанцією) про SWIFT-переказ № 103 від 15.05.2023 року на суму 36712,00 доларів США.

До завантаження і відправки постачальник сформував Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347 на суму Товарів у 48262,00 доларів США.

Товар - "VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) на суму 11550,00 доларів США, який не має відношення до оскаржуваного Рішення, що увійшов до рахунку-фактури (інвойсу) (Commercial invoice) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347, був сплачений раніше на підставі рахунку проформи № 90015849 від 14.04.2023 р. разом з іншими товарами на загальну суму передоплати у 25395,00 доларів США, що підтверджується квитанцією про SWIFT-переказ № 103 від 21.04.2023 року.

Тому суд вважає такі аргументи відповідача безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, уповноважений представник позивача надав усі зазначені підтверджуючі документи відповідачеві в повному обсязі, які підтверджують заявлену митну вартість товару.

Суд відхиляє аргументи відповідача про відсутність перекладу документів, поданих позивачем до митного оформлення, на українську мову, оскільки така обставина як вбачається з оскарженого рішення, не слугувала підставою для коригування митної вартості. Крім цього, як слідує з оскарженого рішення, відповідач надав оцінку таким документам і без перекладу на українську мову.

Зважаючи на викладене, суд висновує про протиправність картки відмови, складену відповідачем, №UA209230/2023/001407 у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за митною декларацією №23UA88UЗ, складену Львівською митницею.

Таким чином, картка відмови № UA209230/2023/001407 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за митною декларацією №23UA88UЗ, прийнята Львівською митницею, підлягає скасуванню.

iii. Щодо застосування резервного методу

Частина друга статті 55 МК України визначає, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд встановив, що у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100253/1 від 23.05.2023 відповідач посилається посилається на митну декларацію № 23UA24U4 від 07.03.2023, за якою товар № 1 оформлявся за ціною 8,707 дол.США/кг, та №23UA21U2 від 27.02.2023, за якою товар № 3 оформлявся за ціною 5,07 дол.США/кг (ціна товару, вказана в графі 45 МД, вирахувана за курсом долара США (гр.23 МД) поділена на вагу товару, зазначеного в гр. 38 МД) за 6 (резервним) методом, що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів, за таким товаром.

При цьому, коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Таким чином, лише посилання відповідача на митні декларації, за якими здійснювалось митне оформлення товару іншими особами за іншими партіями, не може слугувати достатньою підставою для застосування резервного методу.

З урахуванням викладеного, суд висновує, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100253/1 від 23.05.2023 є протиправним та підлягає скасуванню .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до положень статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2684,00грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов товариства з обмеженою відповідальності АГРО ФОРВАРД УКРАЇНИ до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001407.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100253/1 від 23.05.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю АГРО ФОРВАРД УКРАЇНИ код ЄРДПОУ 39613589, місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7Д, корп. літ.3, оф. 401А судовий збір у розмірі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович