Справа № 480/8006/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 р. Справа № 480/8006/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2023, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 480/8006/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 в розмірі 30 000, 00 грн. за період з 01.03.2022 по 31.01.2023 та з 21.03.2023 по 30.06.2023 з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити позивачу передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 додаткову винагороду в розмірі 30 000, 00 грн. в розрахунку на місяць за період з 01.03.2022 по 31.01.2023 та з 21.03.2023 по 30.06.2023 з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за період з 08.03.2022 по 10.05.2022 з урахуванням окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) та премії за штатною посадою на день звільнення з посади;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 08.03.2022 по 10.05.2022 з урахуванням окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) та премії за штатною посадою на день звільнення з посади.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 в частині відмови у задоволенні позову за період з 01.03.2022 по 31.01.2023 та з 21.03.2023 по 30.06.2023 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в цій частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує доводи викладені в апеляційній скарзі, вважає їх необґрунтованими, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходить військову службу Національній гвардії України у складі військової частини НОМЕР_1 , що вбачається з посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого 01.09.2021.

27.02.2022 ОСОБА_1 самовільно покинув військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, у зв`язку з чим, наказом № 51 від 08.03.2022 був звільнений з посади та зарахований в розпорядження начальника Центральної бази зберігання зброї та боєприпасів Національної гвардії України відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України.

У зв`язку з прибуттям позивача 10.05.2022 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, наказом № 17 о/с від 10.05.2022 його було відсторонено від посади та зараховано в розпорядження на час досудового розслідування відповідно до підпункту 121 пункту 116 Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України.

Внаслідок прийняття старшим слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Захаркевичем І.А. постанови про закриття кримінального провадження №0000028, зареєстрованого на підставі матеріалів службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , проведеного у зв`язку з відсутністю на місці несення служби ОСОБА_1 , відповідно до наказу № 6 о/с від 21.03.2023, позивача було призначено на посаду водія 1-го відділення автомобільного взводу.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 в розмірі 30 000, 00 грн. за період з 01.03.2022 по 31.01.2023 та з 21.03.2023 по 30.06.2023 з урахуванням фактично виплачених сум та не нарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за період з 08.03.2022 по 10.05.2022 з урахуванням окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) та премії за штатною посадою на день звільнення з посади, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в позовних вимогах, суд першої інстанції дійшов висновку про відповідність дій військової частини щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, в тому числі і додаткової винагороди, критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 та № 734/2023 від 06.11.2023, строк дії воєнного часу продовжувався.

На виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 5 зазначеної Постанови № 168 встановлено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до абз.1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 (в первісній редакції на момент прийняття) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з абз 4 п. 1 Постанови № 168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Пунктом 2 постанови КМУ № 793 від 07.07.2022 передбачено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Отже, за змістом вказаних нормативно-правових актів, з 24.02.2022 у військовослужбовців Національної гвардії України виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень щомісячно, а у тих військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів виникло право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Водночас, право визначати конкретні порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, надано керівниками відповідних міністерств і державних органів.

Міністр оборони України на виконання делегованих повноважень, які надані Урядом пунктом 2-1 Постанови №168, прийняв окреме доручення (рішення) від 23.06.2022 №912/з/29, далі також Рішення №912/з/29, яким врегулював порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України відповідно до Постанови №168. Рішення №912/з/29 підлягало застосуванню з 24.02.2022 по 31.01.2023.

Відповідно до пункту 2 Рішення №912/з/29 встановлено виплачувати на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

300 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Пунктами 5, 6 Рішення №912/з/29 передбачено, що виплата зазначеної додаткової винагороди за минулий місяць здійснюється на підставі наказів командирів військових частини, які видаються до 5 числа місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які:

1) самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника) (підпункт 9.4. пункту 9 Рішення №912/з/29);

2) усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника) (підпункт 9.6. пункту 9 Рішення №912/з/29);

3) відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника) (підпункт 9.7. пункту 9 Рішення №912/з/29).

Також, судова колегія звертає увагу, що з метою врегулювання порядку і умов виплати згаданої додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, командувачем Національної гвардії України 29.03.2022 прийнято наказ № 89, яким затверджено Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України та Порядок підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Пунктом 2 зазначеного Порядку передбачалась виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000, 00 грн. (у розрахунку на місяць) на період дії воєнного стану. Разом з цим, на виконання пункту 8, до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000, 00 грн. або 30 000, 00 грн. не включались військовослужбовці, щодо яких внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальні правопорушення передбачені, зокрема, статтею 407 Кримінального кодексу України. Водночас, у разі закриття кримінального провадження стосовно військовослужбовця, передбачалась виплата додаткової винагороди за увесь період.

Згодом, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 37 від 26.01.2023, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 194/39250, був затверджений Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, який з 01.02.2023 по 01.06.2023 визначав механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 вказаного Порядку, на період дії воєнного стану право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень мали військовослужбовці, які виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань:

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ;

у складі розгорнутих пунктів управління органів військового управління Національної гвардії України, що здійснюють безпосереднє управління військовими частинами (підрозділами), які залучаються до виконання завдань у межах операційних зон діючих угруповань військ (сил);

в оперативному підпорядкуванні, під оперативним контролем, оперативною взаємодією визначених органів військового управління Збройних Сил України, командувачів діючих угруповань військ (сил) та/або в межах їх зон відповідальності (операційних зон);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, крім випадків здійснення такого забезпечення в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

з охорони та оборони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні;

з конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, перевезення військовополонених ворогів.

Відповідно до пункту 11 Порядку передбачалось, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували або добровільно здалися в полон, у зв`язку із чим військова служба їм призупинена в порядку, визначеному частиною другою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», додаткова винагорода не виплачується з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинення кримінального правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

З 01.06.2023 процедура виплати військовослужбовцям Національної гвардії України на період воєнного стану додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, встановлений Особливостями виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України № 729 від 01.09.2023, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 за № 1544/40600.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 вказаних Особливостей, на період воєнного стану додаткова винагорода у розмірі 30 000, 00 грн. виплачується військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань. Перелік таких завдань встановлений пунктом 4 Особливостей.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що у період воєнного стану, право на отримання додаткової винагороди передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі до 30 000, 00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, мають не всі військовослужбовці Національної гвардії України, а лише ті, які проходять службу, безпосередньо виконують свої обов`язки та бойові (спеціальні) завдання, пов`язані із обороною та захистом України внаслідок збройної агресії російської федерації.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 27.02.2022 ОСОБА_1 самовільно покинув військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, у зв`язку з чим, наказом № 51 від 08.03.2022 був звільнений з посади та зарахований в розпорядження начальника Центральної бази зберігання зброї та боєприпасів Національної гвардії України відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України.

У зв`язку з прибуттям позивача 10.05.2022 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, наказом № 17 о/с від 10.05.2022 його було відсторонено від посади та зараховано в розпорядження на час досудового розслідування відповідно до підпункту 121 пункту 116 Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України.

Внаслідок прийняття старшим слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Захаркевичем І.А. постанови про закриття кримінального провадження № 0000028, зареєстрованого на підставі матеріалів службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , проведеного у зв`язку з відсутністю на місці несення служби ОСОБА_1 , відповідно до наказу № 6 о/с від 21.03.2023, позивача було призначено на посаду водія 1-го відділення автомобільного взводу.

За наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 у період з 27.02.2022 по 10.05.2022 був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, а з 10.05.2022 по 21.03.2023 був відсторонений від посади у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження.

Отже, фактично, у період з 27.02.2022 по 21.03.2023 позивач не виконував обов`язки військовослужбовця Національної гвардії України, так само, як і не виконував бойових (спеціальних) завдань, пов`язаних із обороною та захистом України внаслідок збройної агресії російської федерації, що свідчить про відсутність у нього права на отримання додаткової винагороди в розмірі до 30 000, 00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

З наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 6 о/с від 21.03.2023, вбачається, що солдата ОСОБА_1 призначено водія 1-го відділення автомобільного взводу, який з 10.05.2022 був відсторонений від посади та зарахований в розпорядження командира військової частини. Призначається на посаду у зв`язку з закриттям кримінального провадження № 0000028 від 07.04.2022.

Так, судовим розглядом встановлено, що у період з 21.03.2023 по 01.06.2023 ОСОБА_1 проходив службу на посаді водія 1-го відділення автомобільного взводу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, проте, доказів виконання бойових (спеціальних) завдань із переліку, встановленого підпунктом 1 пункту 2 Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України № 37 від 26.01.2023, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 194/39250, виконання яких зумовлювало виникнення права на отримання згаданої додаткової винагороди, суду не надав, про виконання таких завдань в позові не зазначив.

Щодо періоду з 01.06.2023 по 30.06.2023, судова колегія зазначає, що згідно з витягу розрахункової відомості ДВ за червень-липень 2023 № 105 від 11.09.2023 додаткова винагорода, передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, була виплачена ОСОБА_1 у вересні 2023 року в сумі 11 000, 00 грн., проте доказів того, що вказаний розмір винагороди є не пропорційним в розрахунку на місяць, так само, як і доказів виконання бойових (спеціальних) завдань із переліку, наведеного у підпункті 3 пункту 2 Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України № 729 від 01.09.2023, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 за № 1544/40600 протягом 30-ти днів червня 2023 року позивач суду не надав, про виконання таких завдань не повідомив.

Доводи апелянта стосовно того, що факт самовільного залишення військової частини у встановленому порядку, на думку позивача, підтверджений не був, відповідно позбавлення додаткової винагороди є протиправним, колегія суддів відхиляє, оскільки 27.02.2022 ОСОБА_1 самовільно покинув військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, у зв`язку з чим, наказом № 51 від 08.03.2022 був звільнений з посади та зарахований в розпорядження начальника Центральної бази зберігання зброї та боєприпасів Національної гвардії України відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України, відомостей про визнання протиправним та скасування наказу № 51 від 08.03.2022, матеріали справи не містять, а також з 10.05.2022 по 21.03.2023 був відсторонений від посади у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження, тобто, фактично, у період з 27.02.2022 по 21.03.2022 позивач не виконував обов`язки військовослужбовця Національної гвардії України.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 по справі №480/8006/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич