Справа № 380/26910/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 рокусправа № 380/26910/23
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, 4, м.Ужгород, 88008; ), в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області №38 від 11.10.2023 щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні позивачу стажу роботи за період трудової діяльності в російській федерації з 29.01.2010 по 11.01.2011, з 06.06.2011 по 18.12.2011, з 19.12.2011 по 31.08.2012, з 03.10.2012 по 13.05.2022, та провести перерахунок пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу період трудової діяльності в російській федерації з 29.01.2010 по 11.01.2011, з 06.06.2011 по 18.12.2011, з 19.12.2011 по 31.08.2012, з 03.10.2012 по 13.05.2022, та провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.01.2010;

- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №38 від 11.10.2023 щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні позивачу стажу роботи за період трудової діяльності в російській федерації з 29.01.2010 по 11.01.2011, з 06.06.2011 по 18.12.2011, з 19.12.2011 по 31.08.2012, з 03.10.2012 по 13.05.2022, та проведення перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу період трудової діяльності в російській федерації з 29.01.2010 по 11.01.2011, з 06.06.2011 по 18.12.2011, з 19.12.2011 по 31.08.2012, з 03.10.2012 по 13.05.2022, та провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.01.2010.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 09.10.2023 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі заявою, в якій просив зарахувати до стажу вищевказані періоди його роботи у російській федерації та провести перерахунок пенсії. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №38 від 11.10.2023 йому було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії з підстав припинення з 01.01.2023 участі російською федерацією в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а також припинення дії вказаної Угоди для України з 19.06.2023.

Позивач вказує, що його страховий стаж підтверджується трудовою книжкою, а Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 у період роботи позивача на території російської федерації була чинна як для України, так і для російської федерації.

Відтак, вважає таке рішення пенсійного органу протиправним та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 21 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишено без руху для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Ухвалою судді від 08 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 03.07.2008 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 (заява про призначення пенсії від 16.07.2008). 09.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України у Львівській області зі заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 ст. 42 Закону №1058. До заяви від 09.10.2023 позивачем додано наступні документи: 1) копію паспорту громадянина України; 2) копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; 3) копію трудової книжки НОМЕР_2 від 29.01.2010, оформленої російською мовою підприємством, що знаходиться на території російської федерації; 4) індивідуальні відомості про застраховану особу Форми ОК-5.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду -України від 25.11.2005 № 22-1, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за Принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. На підставі вказаної постанови, за принципом екстериторіальності, документи ОСОБА_1 , про перерахунок пенсії розглядалися і, відповідно, рішення про відмову у проведенні перерахунку приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Щодо правомірності прийнятого рішення відповідач 1 зазначає, що статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 було передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюються за законодавством країни, на території якої вони проживають.

Згідно пункту 2 статті 6 Угоди, для визначення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадян держав - учасниць цієї Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь - якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

На підставі викладеного, періоди роботи в російській федерації з 12.11.1996 по 20.04.1998, з 21.04.1998 по 03.09.2001, з 11,02.2002 по 23.05.2002, з 27.11.2003 по 15.01.2006 зараховано до стажу роботи позивача. Водночас, стаж набутий на території будь-якої з держав учасниць вищезазначеної Угоди за цей період, враховувався лише для призначення пенсії. Угода не передбачала будь-яких перерахунків пенсій.

Отже, перерахунок пенсії відповідно до частини 4 ст. 42 Закону №1058 проводиться у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, та набула не менш як 24 місяці страхового стажу. У даному випадку у позивача відсутній страховий стаж, необхідний для перерахунку пенсії відповідно до частини 4 ст. 42 Закону № 1058, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу форма ОК - 5. Тому, підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до частини 4 ст. 42 Закону №1058 у ОСОБА_1 , стаж якого набутий на території російської федерації, відсутні.

В обґрунтування наведених вище доводів посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.06.2018 у справі № 686/4998/15-а, від 31.10.2018 у справі №459/955/15-а, від 25.11.2014 у справі № 21-457а14.

Від позивач 07.02.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій повторно викладено обґрунтування позовної заяви.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 03.07.2008 отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що не заперечується сторонами та підтверджується наданим відповідачем 1 розрахунком стажу для призначення пенсії.

Згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_3 , позивач після призначення йому пенсії, в межах спірного періоду з 29.01.2010 по 11.01.2011, з 06.06.2011 по 18.12.2011, з 19.12.2011 по 31.08.2012, з 03.10.2012 по 13.05.2022 продовжив працювати на території російської федерації.

09.10.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі заявою про перерахунок пенсії за віком на підставі ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (як застрахованій особі, яка після призначення пенсії продовжувала працювати).

Вказана заява від 09.10.2023 відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області №38 від 11.10.2023 позивачу в перерахунку пенсії відмовлено. Вказана відмова мотивована тим, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зазначений договір припинив свою дію для України 19.06.2023. Водночас, до заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_2 долучив трудову книжку НОМЕР_3 за період трудової діяльності в російській федерації з 29.01.2010 по 11.01.2011, з 06.06.2011 по 18.12.2011, з 19.12.2011 по 31.08.2012, з 03.10.2012 по 13.05.2022, тобто стаж набутий вже після призначення пенсії в Україні (пенсія призначена з 03.07.2008). Враховуючи наведене, відповідач 2 вказав, що відсутні підстави для проведення даного перерахунку.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача 1 та 2 щодо відмови в зарахуванні стажу, здобутого на території російської федерації та проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною четвертою статті 42 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

У статті 1 вказаного Закону надано визначення термінів «страховий стаж» та «застрахована особа».

Страховий стаж страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що перерахунок пенсії проводиться за умов, що фізична особа є застрахованою, продовжувала працювати після призначення (попереднього перерахунку) пенсії та за наявності страхового стажу не менше як 24 місяці.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою. Розмір пенсії за Угодою обчислюють із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Так, суд погоджується з доводами позивача про необхідність врахування положень вищевказаної Угоди до правовідносин, що виникли у період її чинності, не зважаючи на її денонсацію Україною у червні 2023 року.

З даного приводу, суд зауважує, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди осіб, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим, оскільки є порушенням правої визначеності як складового аспекту принципу верховенства права. Так, працюючи за межами України, за умови чинності в період роботи міжнародних договорів між Україною та російською федерацією, фізична особа мала легітимні очікування щодо визнання Україною її трудового стажу та заробітку, здобутого на території російської федерації, для встановлення права на пенсію.

Разом з тим, необхідно також звернути увагу, що Верховний Суд України у постанові від 25.11.2014 у справі № 21-457а14 дійшов висновку, що зазначені положення Угоди, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії, а не її перерахунку та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Відповідні правові висновки також підтримані Верховним Судом в постановах від 13.02.2020 у справі №686/17914/16-а, від 27.02.2018 у справі №361/4899/17, від 12.06.2018 у справі №686/4998/15-а, від 31.10.2018 у справі №459/955/15-а, а також від 14.09.2022 у справі №569/17489/16-а.

При цьому, відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 10 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є, зокрема: громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною другою вказаної статті визначено, що особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, але не менше одного року. Таким чином, громадяни України, які працюють за межами України, мають право брати добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування шляхом укладення відповідного договору та сплати ними єдиного внеску.

Частиною першої статті 12 Закону №1058-IV, серед іншого, передбачено, що громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Виходячи з наведеного, перерахунок пенсії громадянам України, які працюють за межами України, відповідно до положень частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV можливий лише у разі їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, у справі, що розглядається, судом встановлено, що після призначення пенсії за віком на пільгових умовах (03.07.2008), позивач продовжував працювати на території російської федерації.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою Форми ОК-5, страхові внески в Україні до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування ОСОБА_1 за спірні періоди роботи з 29.01.2010 по 11.01.2011, з 06.06.2011 по 18.12.2011, з 19.12.2011 по 31.08.2012, з 03.10.2012 по 13.05.2022 не сплачувалися, тобто позивач не був застрахованою особою у розумінні законодавства України.

За таких обставин та сформованої практики Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок пенсії позивача та зарахувати до його загального трудового (страхового) стажу періоди трудової діяльності в російській федерації з 29.01.2010 по 11.01.2011, з 06.06.2011 по 18.12.2011, з 19.12.2011 по 31.08.2012, з 03.10.2012 по 13.05.2022, оскільки такі періоди могли б бути враховані лише при призначенні пенсії.

Суд також наголошує на неможливості проведення перерахунку пенсії позивача з 29.01.2010, з урахуванням ще ненабутого на цю дату стажу.

Отже, враховуючи відсутність законодавчих підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача з 29.01.2010 із урахування спірних періодів, суд дійшов висновку про правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №38 від 11.10.2023.

З приводу позовних вимог в частині визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №38 від 11.10.2023 щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні позивачу стажу роботи за період трудової діяльності в російській федерації з 29.01.2010 по 11.01.2011, з 06.06.2011 по 18.12.2011, з 19.12.2011 по 31.08.2012, з 03.10.2012 по 13.05.2022, та провести перерахунок пенсії, суд зауважує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області в силу принципу екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, жодних рішень щодо відмови в перерахунку пенсії позивача чи зарахування стажу не приймалося.

Вказане рішення №38 від 11.10.2023 приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, що вказано у самому рішенні, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволені позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна