Справа № 719/232/24
Суддя: Цицак В. Л.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 719/232/24
Номер провадження 2-а/719/3/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Цицак В.Л.,

за участю секретаря Тартус І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м.Новодністровськ, Чернівецької області, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , за підписом представника ОСОБА_2 , до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2024 року в суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 , за підписом представника ОСОБА_2 , до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, яку відправлено в суд 24 березня 2024 року засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд»).

В позові вказує, що 15 березня 2024 року відповідачем винесено постанову серії ЗхРУ №006138 щодо ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 202 КУпАП, оскільки останній відмовився надати для огляду транспортний засіб і перевірки номери його агрегатів. Вважає оскаржувану постанову неправомірною, оскільки її зміст не відповідає фактичним обставинам та відсутні докази. Так, повідомляє, що дійсно 15 березня 2024 року ОСОБА_1 рухався в напрямку м.Новодністровськ, де його автомобіль перевірили працівники поліції і дозволили подальший рух. При цьому, на прохання прикордонників відкрити багажне відділення транспортного засобу ОСОБА_1 не відмовився від дачі дозволу на огляд, а, навпаки, запропонував прикордонникам самостійно відкрити задні двері автомобіля або ж оглянути багажник через прозоре скло, оскільки він страждає на захворювання суглобів, що ускладнює його пересування. Вказує на відсутність в постанові посилань на будь-які докази, що підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, зокрема, відсутні покази свідків, дані технічних засобів фіксації, а наявний протокол працівника прикордонної служби серії ЗхРУ № 287066 від 15.03.2024р., в якому йдеться про ті ж обставини, що і в оскаржуваній постанові, не є належним доказом. Вважає, що відповідач під час прийняття оскаржуваної постанови порушив вимоги ст. 251, 258, 268, 276, 280 КУпАП, зокрема, щодо збору доказів, роз`яснення прав особі, складення протоколу про адміністративне правопорушення, місця розгляду справи та змісту оскаржуваної постанови. З огляду на зазначене, просить скасувати постанову серії ЗхРУ № 006138 від 15.03.2024р. щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 202 КУпАП.

Ухвалою суду від 05.04.2024р., після усунення недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін, залучено співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано відповідачам строк для подачі відзиву на позовну заяву до 12 квітня 2024 року.

12 квітня 2024р. в суд надійшов відзив на позовну заяву за підписом першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 із доданими до нього документами (а.с. 37-52).

У відзиві на позовну заяву вказують, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЗхРУ № 006138 щодо позивача ОСОБА_1 є правомірною та складена відповідно до вимог чинного законодавства. Повідомляють, що на працівників ДПС України покладаються обов`язки щодо запобігання адміністративним правопорушенням, їх виявлення та здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, повноважною посадовою особою органів ДПС України на винесення постанови про адміністративне правопорушення є старші зміни прикордонних нарядів, в даному випадку інспектор прикордонної служби 2 категорії ОСОБА_4 . Наголошують, що у контрольованих прикордонних районах встановлюється прикордонний режим та правила, зокрема, в`їзду у район, за порушення яких передбачена адміністративна та інші види відповідальності. Так, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1147, якою затверджено Положення про прикордонний режим, водій повинен зупинити транспортний засіб, надати для перевірки документи та надати можливість оглянути транспортний засіб і перевірити номери його агрегатів. Звертають увагу, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , виявлено в межах м. Новодністровськ, Чернівецької області, яке знаходиться на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а тому вважають, що справа розглянута за місцем вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу. При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та забезпечено можливість телефонного дзвінка адвокату. Вважають, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, зокрема, умисна відмова на закону вимогу працівників ДПС України надати можливість оглянути транспортний засіб та перевірити номери його агрегатів при в`їзді у контрольований прикордонний район, а розгляд справи та винесення постанови відбулися у суворій відповідності із нормами КУпАП, зокрема, ст.ст. 268, 276, 283, 285. Враховуючи вищенаведене, просять позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Окрім того, відповідач заявив клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, згідно з яким у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів понесених судових витрат, зокрема, не надано опису виконаних адвокатом робіт, зважаючи на незначну складність справи, просять зменшити розмір судових витрат на розмір витрат на правничу допомогу (а.с. 53-56).

Відповідачі ІНФОРМАЦІЯ_3 своїм правом щодо надання відзиву не скористався.

У зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, враховуючи ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі письмові докази, суд встановив, що згідно з оскаржуваною постановою від 15.03.2024р. о 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 0107/06 прикордонного знаку на відстані 25000 метрів до лінії державного кордону в адміністративних межах м.Новодністровськ, Дністровського району, Чернівецької області, за порушення прикордонного режиму, а саме, перебуваючи в контрольованому прикордонному районі, не надав можливості оглянути транспортний засіб і перевірити номери його агрегатів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 11 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998р. №1147, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 202 КУпАП, у зв`язку із чим старшою зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » інспектором прикордонної служби 2 категорії - черговою відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) штаб-сержантом ОСОБА_4 складено постанову серії ЗхРУ № 006138 про накладення адміністративного стягнення та прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн. Оскаржувана постанова підписана особою, яка її винесла, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, ОСОБА_1 роз`яснено його права та порядок сплати штрафу. Оскаржувана постанова складена у м. Сокиряни за адресою знаходження відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7-8, 52).

Також відповідач надав копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 202 КУпАП, яка містить протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 287066 від 15.03.2024р., протокол про адміністративне затримання від 15.03.2024р., протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15.03.2024р., складені начальником відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), старшим лейтенантом ОСОБА_5 , копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон із Єдиного порталу державних послуг «Дія», письмові пояснення працівників ДПС України та ОСОБА_1 (а.с. 43-51).

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 287066 15.03.2024р. о 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 0107/06 прикордонного знаку на відстані 25000 метрів до лінії державного кордону в адміністративних межах м.Новодністровськ, Дністровського району, Чернівецької області, за порушення прикордонного режиму, а саме, перебуваючи в контрольованому прикордонному районі, не надав можливості оглянути транспортний засіб і перевірити номери його агрегатів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998р. №1147, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 202 КУпАП. Під час складення протоколу ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ч. 1 ст. 63 Конституції України та ч. 1 ст. 268 КУпАП; повідомлено що розгляд справи про адміністративне правопорушення 15.03.2024р. о 18 год. 30 хв. у приміщенні відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 45).

Відповідно до протоколу про адміністративне затримання та протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15.03.2024р. ОСОБА_1 був затриманий 15.03.2024р. о 17 год. 30 хв. у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП, та звільнений після з`ясування обставин правопорушення 15.03.2024р. о 19 год. 15 хв., заборонених предметів, речей не мав (а.с. 46, 47).

Як вбачається із письмових пояснень працівників ДПС України ОСОБА_1 , прямуючи автомобілем в напрямку контрольованого прикордонного району, на неодноразову вимогу прикордонників відмовився надати можливість оглянути свій транспортний засіб та здійснити перевірку номерів його агрегатів (а.с. 49, 50).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15.03.2024р., останній підтвердив, що відмовився відкрити багажне відділення транспортного засобу на безпідставну вимогу працівника ДПС України. Свою відмову також обґрунтував можливістю огляду вмісту багажника через скло та болем в ногах (а.с. 51).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження визначає Закон України «Про Державну прикордонну службу України».

Так, згідно з ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» основними функціями Державної прикордонної служби України є, зокрема, охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Згідно з п.п. 5, 9, 11 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: організація запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами; виявлення причин та умов, що призводять до порушень законодавства про державний кордон України, вжиття в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення; контроль за дотриманням прикордонного режиму.

У п.п. 12-16 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачено, що органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право, зокрема, вимагати від фізичних осіб припинення правопорушень і дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Державної прикордонної служби України; у випадках та в порядку, передбачених законами України, розглядати справи про правопорушення, накладати стягнення або передавати матеріали про правопорушення на розгляд інших уповноважених органів виконавчої влади або судів; здійснювати адміністративне затримання осіб на підставах і на строки, визначені законами, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перетнули державний кордон України, стосовно яких прийнято в установленому порядку рішення про передачу їх прикордонним органам суміжної держави, на час, необхідний для такої передачі; здійснювати на підставах та в порядку, встановлених законодавством, візуальний огляд осіб, речей, товарів (вантажів), транспортних засобів (поверхнева перевірка), а так само особистий огляд затриманих осіб та огляд і, в разі потреби, вилучення речей, що можуть бути речовими доказами або заподіяти шкоду життю і здоров`ю людини; тримати осіб, затриманих в адміністративному порядку, в спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях.

Згідно з ч.1 ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (статті 202-203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Систему режимних заходів у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі, які регламентують відповідно до законодавства правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб встановлює Положення про прикордонний режим, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998р. № 1147 (надалі - Положення № 1147).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 22 Закону України «Про державний кордон України», п. 2 Положення № 1147 з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони. Так, контрольовані прикордонні райони встановлюються, як правило, в межах території району, міста, селища, сільради, прилеглої до державного кордону України або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби України. До контрольованого прикордонного району включаються також територіальне море України, внутрішні води України і частина вод прикордонних річок, озер та інших водойм України і розташовані в цих водах острови.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998р. № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони», яка містить Перелік міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони, у Чернівецькій області до контрольованих прикордонних районів належать Вижницький, Дністровський, Чернівецький райони.

У п. 5 Положення № 1147 передбачено, що контроль за додержанням прикордонного режиму у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі здійснює Державна прикордонна служба у взаємодії з органами Національної поліції.

Так, відповідно до п.11 Положення № 1147 з метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України "Про Державну прикордонну службу України" та "Про дорожній рух" у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби. Водій повинен зупинити транспортний засіб у місці, на яке йому буде вказано, з дотриманням правил зупинки, а також: подати для перевірки документи, що посвідчують особу водія і пасажирів, та реєстраційний документ на транспортний засіб; дати можливість оглянути транспортний засіб і перевірити номери його агрегатів.

У ч. 1 ст. 202 КУпАП передбачено відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду.

За змістом ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 8 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до п. 34 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право запрошувати осіб до підрозділів Державної прикордонної служби України для з`ясування обставин незаконного перетинання державного кордону України, порушення режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, а також інших правопорушень, розгляд справ про які законом віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України. У разі потреби з`ясування обставин зазначених порушень може здійснюватися і в інших місцях.

Згідно з п. 1 розділу 2 Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.09.2013р. № 898 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.12.2018р. № 1046), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 жовтня 2013р. за № 1729/24261 (надалі - Інструкції), доставляти осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Держприкордонслужби, до підрозділу чи органу Держприкордонслужби уповноважений увесь особовий склад Держприкордонслужби.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Рішення) зазначено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, у п. 2.3. мотивувальної частини цього Рішення вказано, що частинами 1 та 2 ст. 258 КУпАП визначено вичерпний перелік випадків, коли адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Інструкції від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, старші змін прикордонних нарядів та їх помічники, старші прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Згідно з п. 1 розділу 3 Інструкції щодо кожного факту вчинення адміністративного правопорушення, протидію якому віднесено до компетенції Держприкордонслужби, невідкладно, але не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, або контрольному пункті в`їзду-виїзду, або контрольованому прикордонному районі, а під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану на блокпостах та поза їх межами особи, яка вчинила правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) (додаток 1), за винятком випадків, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до п.п. 10, 20 розділу 3 Інструкції уповноважені посадові особи, визначені пунктом 2 розділу II цієї Інструкції, можуть здійснити адміністративне затримання особи на підставах та у строки відповідно до частини першої статті 260 та частини другої статті 263 КУпАП, про що складається протокол про адміністративне затримання (додаток 3). Крім того, уповноважені посадові особи, визначені пунктом 2 розділу II цієї Інструкції, можуть здійснити особистий огляд, огляд речей та вилучення речей і документів особи, яка притягається до відповідальності (у тому числі знарядь і засобів учинення правопорушення), на підставах та в порядку, передбачених статтями 260, 264, 265 КУпАП, про що складається протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів (додаток 4) або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення або в протоколі про адміністративне затримання.

Положеннями п.п. 1-7 розділу 4 Інструкції передбачено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особа, уповноважена її розглядати, зобов`язана дотримуватися вимог статті 38 КУпАП. Відповідно до статті 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 202 КУпАП, розглядаються в п`ятнадцятиденний строк із дня одержання справи особою, уповноваженою її розглядати. Справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважені посадові особи, визначені пунктом 3 розділу II цієї Інструкції, приймають рішення у справі, яке оформлюється постановою про накладення адміністративного стягнення (додаток 6) або постановою про закриття справи про адміністративне правопорушення (додаток 7). Постанова про накладення адміністративного стягнення та постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення оформлюються відповідно до вимог, установлених статтею 283 КУпАП. Постанова підписується посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення, та скріплюється (за наявності) печаткою відповідного органу (підрозділу) охорони державного кордону. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

За змістом ч.ч. 2-3 ст. 283 КУпАП, п. 5 розділу 4 Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення має містити: повне найменування уповноваженої посадової особи, яка винесла постанову (посада, прізвище, ім`я, по батькові); дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; посилання на пункт (статтю) нормативно-правового акта, який(яка) передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняті у справі рішення, а також інформацію про право оскарження постанови в порядку та строки, визначені статтями 288, 289 КУпАП. У постановах про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу також зазначаються: зобов`язання особи, що притягується до адміністративної відповідальності, надати (надіслати) до органу (підрозділу) охорони державного кордону або загону морської охорони, в якому винесено постанову про накладення штрафу, документ, що підтверджує його сплату, або його копію не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП; реквізити відповідного рахунку для зарахування коштів до Державного бюджету України.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст. 254, 258, 268, 276, 283 КУпАП, положення Інструкції, суд погоджується із твердженнями відповідача та приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 15.03.2024р. винесена уповноваженим працівником органів Держприкордонслужби із дотриманням вимог чинного законодавства як щодо розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, так і щодо змісту, а особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ч.ч. 1-2 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 4, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 14.03.2018р. по справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України (в редакції Кодексу до 15.12.2017р.) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 не заперечував, що відмовився відкрити багажне відділення свого автомобіля, надавши таким чином можливість працівникам прикордонної служби оглянути транспортний засіб та здійснити перевірку номерів його агрегатів, обґрунтовуючи це наявним захворюванням. Проте, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність хвороби суглобів або ускладнення стану здоров`я у зв`язку із наявним діагнозом, внаслідок чого був утрудненим його рух, що мало б наслідком невиконання законної вимоги працівника Державної прикордонної служби України із поважних причин.

Враховуючи, що нормами Положення про прикордонний режим передбачено обов`язок водія у межах контрольованого прикордонного району на вимогу уповноваженої особи Державної прикордонної служби дати можливість оглянути транспортний засіб і перевірити номери його агрегатів, суд приходить до висновку, що відповідачем, від імені якого діяла старша зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » інспектор прикордонної служби 2 категорії - черговий відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) штаб-сержант ОСОБА_4 , доведено порушення 15 березня 2024 року ОСОБА_1 п. 11 Положення № 1147 та в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП.

У п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України зазначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, в ході розгляду справи доводи позивача щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, є такими, що спрямовані виключно на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 15.03.2024р. є законною і не підлягає скасуванню, а у задоволенні позову ОСОБА_1 , за підписом представника ОСОБА_2 , до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати позивачу відшкодовуються у разі задоволення або часткового задоволення позову, а відтак, оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі, то й судові витрати останньому не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про Державну прикордонну службу України» Положенням про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998р. № 1147, Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998р. № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони», Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.09.2013р. № 898 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.12.2018р. №1046), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 09 жовтня 2013р. за № 1729/24261, ст.ст. 7, 202, 222-1, 245, 251, 254, 258, 276, 278-280, 283 КУпАП, постановою Верховного Суду від 14.03.2018р. по справі № 760/2846/17, ст.ст. 2-3, 5-16, 19-20, 72-77, 90, 94, 139, 162, 229, 241-246, 255, 271-272, 286, 292-293, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 ), за підписом представника ОСОБА_2 (адреса місця праці: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця знаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: