Справа № 161/17631/23
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/10/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Василюка І.М.,

представника відповідача Літвака О.І.,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 10 в м. Луцьку адміністративну справу № 161/17631/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до УПП у Волинській області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до УПП у Волинській області ДПП про скасування постанови. Просить суд скасувати як незаконну та необгрунтовану від 26 вересня 2023 року серія БАВ № 370458, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень з підстав, викладених в позовній заяві.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали в повному об`ємі з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Просили позов задовольнити та винести окрему ухвалу у відношенні інспектора УПП у Волинській області ДПП Ліщука А.М.

Представник відповідача, суб`єкта владних повноважень, УПП у Волинській області ДПП в судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор взводу № 2 роти ТОР УПП у Волинській області ДПП Ліщук А.М. суду повідомив, що дійсно 26 вересня 2023 року ним була винесена оскаржувана постанова. Підтвердив, що ним ОСОБА_1 , як особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на юридичну допомогу адвоката. Однак, в подальшому, ним було відмовлено в задоволенні відповідного клопотання, оскільки і сама ОСОБА_1 , і ОСОБА_3 , який перебував в транспортному засобі в якості пасажира, являються адвокатами.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

26 вересня 2023 року інспектором взводу № 2 роти ТОР УПП у Волинській області ДПП Ліщуком А.М.винесено постанову серії БАВ № 370458, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510,00 гривень.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що ОСОБА_1 , 26 вересня 2023 року о 22.15 годині по вулиці Володимирській, 96, в місті Луцьку, керуючи транспортним засобом «Jeep», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснила рух на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3е ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається із змісту позовної заяви, що позивачем ОСОБА_1 повністю заперечується факт вчинення нею вказаного адміністративного правопорушення. Оскільки, позивач наполягає, що нею було лише закінчено проїзд світлофору на червоний сигнал, при в`їзді на дозволений сигнал.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Крім того, суд звертає увагу, і це підтверджується відеозаписомз нагрудної боді-камери поліцейського УПП у Волинській області ДПП, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявила бажання скористатись правовою допомогою адвоката, про що заявила відповідне клопотання.

Однак, інспектором взводу № 2 роти ТОР УПП у Волинській області ДПП Ліщуком А.М. фактично було вчинено дії з метою перешкоджання водію ОСОБА_1 реалізації її права на отримання правової допомоги.

Так, інспектором взводу № 2 роти ТОР УПП у Волинській області ДПП Ліщуком А.М. було на власний розсуд визначено, що у зв`язку з тим, що водій ОСОБА_1 та пасажир ОСОБА_3 являються діючими адвокатами. Внаслідок чого ОСОБА_1 повинна здійснювати представництво своїх інтересів самостійно. На вказану обставину також посилався представник УПП у Волинській області Літвак О.І. у відзиві на позовну заяву (а.с. 13, зворот).

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положення частини першої статті 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує - Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Положеннями Конституції України та інших нормативно-правових актів жодним чином не обмежено право будь-якої особи на професійну правничу допомогу, незалежно від її професії, роду занять, рівня юридичної обізнаності тощо.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено право будь-якої особи, в тому числі ОСОБА_1 , на вільний вибір будь-якого захисника, однак не безпосередньо того, якого пропонують поліцейські УПП у Волинській області ДПП на місці зупинки транспортного засобу.

Такими діями інспектор взводу № 2 роти ТОР УПП у Волинській області ДПП Ліщук А.М. порушив права ОСОБА_1 як особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, та фактично допущено дискримінацію останньої за ознакою професії.

Внаслідок чого і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Саме таку позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 лютого 2020 року (справа № 524/9827/16-а).

Таким чином, УПП у Волинській області ДПП, всупереч положенням частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не вчинено належних дій, спрямованих на доказування правомірності свого рішення, а саме - постанови серіїБАВ № 370458 від 26 вересня 2023 року.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що відповідачем УПП у Волинській області ДПП на засадах змагальності сторін та вимогах частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суду не доведено правомірність, законність та підставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за ч. 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови інспектора взводу № 2 роти ТОР УПП у Волинській області ДПП Ліщука А.М., серії БАВ № 370458 від 26 вересня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 536,80 гривень.

Керуючись ч. 2 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 139, 241 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до УПП у Волинській області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Постанову інспектора взводу № 2 роти ТОР УПП у Волинській області ДПП Ліщука А.М., серії БАВ № 370458 від 26 вересня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 510,00 гривень визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП у Волинській області ДПП, (місцезнаходження: місто Луцьк, вулиця Залізнична, 15) на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Ковтуненко