Справа № 280/1320/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 квітня 2024 року Справа № 280/1320/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту від 18.08.2023 про звільнення ОСОБА_2 за абз. 4 підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю ІІ групи;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_2 за пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 13.07.2023 склав рапорт про звільнення з військової служби на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 та в даному рапорті зазначив сімейні обставини, згідно з якими він має право на звільнення з військової служби та долучив докази, які їх підтверджують. Позивач зазначає, що перебуваючи на службі у військовій частині НОМЕР_1 він не мав розуміння де фактично перебуває керівництво військової частини НОМЕР_1 , зі слів позивача розташування військової частини НОМЕР_1 з метою захисту від ворога є таємною, таким чином позивач надіслав рапорт про звільнення з військової служби на адресу Міністерства оборони України. 18.08.2023 позивач у зв`язку із тим, що йому і надалі невідома адреса місця розташування військової частини НОМЕР_1 і адреси для поштової кореспонденції, знову надсилає рапорт про звільнення з військової служби до Міністерства оборони України, на який як стверджує позивач відповіді не отримав. Вважаючи протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту позивача від 18.08.2023 про звільнення з військової служби, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначає, що позивачем не подано рапорту до безпосереднього командира, що свідчить про недотримання пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Зауважує, що у військовій частині НОМЕР_1 не зареєстровано жодних рапортів про звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби та відсутня інформація про їх надходження. У задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою від 14.02.2024 у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 152 від 30.05.2023 рядовий ОСОБА_1 , який призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 призначений стрільцем помічником гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . Зарахований до списків особового складу частини на усі види забезпечення. Вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії Ад №160881 має інвалідність 2 групи.

Позивач у позовній заяві зазначає, що 13.07.2023 склав рапорт про звільнення з військової служби на підстав пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 та в даному рапорті зазначив сімейні обставини, згідно з якими він має право на звільнення з військової служби та долучив докази, які їх підтверджують. Оскільки перебуваючи на службі у військовій частині НОМЕР_1 він не мав розуміння де фактично перебуває керівництво військової частини НОМЕР_1 та розташування військової частини НОМЕР_1 , з метою захисту від ворога є таємницею, позивач надіслав 22.08.2023 рапорт про звільнення з військової служби на адресу Міністерства оборони України.

Позивач також вказує, що в липні 2023 року адвокат Ковальов С.С. в інтересах позивача звернувся до Міністерства оборони України з адвокатським запитом в порядку ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Метою запиту було отримання інформації щодо розгляду поданого позивачем рапорту на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби від 13.07.2023 року з додатками.

У зв`язку з тим, що рапорт від 13.07.2023 року і адвокатський запит були проігноровані, позивач керуючись абз. 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в діючій редакції станом на 18.08.2023 року) був вимушений повторно скласти на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби від 18.08.2023 року.

18.08.2023 позивач у зв`язку із тим, що йому і надалі невідома адреса місця розташування військової частини НОМЕР_1 і адреси для поштової кореспонденції, знову надсилає рапорт про звільнення з військової служби до Міністерства оборони України, на який відповіді не отримав.

В той же час, адвокат Ковальов С.С. у відповідь на адвокатський запит отримав лист відповідача від 27.08.2023 відповідно до якого позивачу повідомлено, що за результатами розгляду запиту від 24.07.2023 року, отриманого 23.08.2023 року, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку передбаченому «Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України». Відповідно до пункту 233 даного Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення встановленим порядком. Вносити зміни до неналежним чином складеного рапорту військова частина не має права. Рапорт подається тільки послідовно по вертикалі керівництва безпосередньому командирові (начальникові), спочатку командиру взводу, роти, потім командиру батальйону і т.д. Станом на 26.08.2023 рапортів щодо звільнення чи проходження ВЛК від військовослужбовця ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 не надходило. Питання звільнення з військової служби військовослужбовця ОСОБА_5 буде розглянуто після подачі рапорту та відповідно оформлених документів встановленим порядком. Документи запитувані Вами є інформацією з обмеженим доступом і не можуть бути надані третім особам відкритими засобами зв`язку, при потребі Вам необхідно прибути в розташування військової частини НОМЕР_1 , де буде Вам надана можливість ознайомитись з деякими з них.

Крім того, у відповідь на запит №2408 від 14.11.2023, відповідач листом від 17.11.2023 повідомив позивача, що відповідно до пункту 233 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. У разі якщо солдат ОСОБА_6 бажає подати рапорт про звільнення з військової служби, рекомендую подати його у встановленому порядку безпосередньо командиру.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач призваний на військову службу під час мобілізації. Проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Водночас, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення.

Щодо звільнення позивача з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на підставі необхідності здійснення постійного догляду за хворим батьком, суд зазначає наступне.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

Так, відповідно до підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються з військової служби під час воєнного стану через, зокрема, такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу другого пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Пунктом 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 234 Положення зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги роки військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція № 170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України .

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Згідно з абзацом другим пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом г пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом г пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

З наведеного видно, що звільнення військовослужбовця зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка розподіляється на такі етапи:

подання військовослужбовцем рапорта про звільнення з наданням підтверджуючих для цього підстав документів, безпосередньо своєму командиру;

розгляд рапорта про звільнення;

прийняття наказу щодо звільнення зі служби.

При цьому здійснюється перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

В позовній заяві позивач стверджує, що 13.07.2023 склав рапорт про звільнення з військової служби на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 та в даному рапорті зазначив сімейні обставини, згідно з якими він має право на звільнення з військової служби та долучив докази, які їх підтверджують.

Позивач зазначає, що перебуваючи на службі у військовій частині НОМЕР_1 він не мав розуміння де фактично перебуває керівництво військової частини НОМЕР_1 , зі слів позивача розташування військової частини НОМЕР_1 з метою захисту від ворога є таємною, таким чином позивач надіслав 22.08.2023 рапорт про звільнення з військової служби на адресу Міністерства оборони України.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що надсилання даного рапорту швидше за все відбулось 12.07.2023, про що свідчить квитанції поштового відправлення, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви. Однак варто звернути увагу на дані поштові квитанції (щодо надсилання рапорту на звільнення на адресу Міністерства оборони України) у зв`язку із тим, що поштова накладна № 631 датована 13.07.2023, а у вкладенні у цінний лист № 631, згідно з відтиском печатки поштового відділення відображена дата 12.07.2023.

18.08.2023 позивач у зв`язку із тим, що йому і надалі невідома адреса місця розташування військової частини НОМЕР_1 і адреси для поштової кореспонденції, знову надсилає рапорт про звільнення з військової служби до Міністерства оборони України, на який як стверджує позивач відповіді не отримав.

Як вже зазначалось раніше, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають «по команді» рапорти та документи (тобто безпосередньо до командира якому підпорядковується), які підтверджують підстави звільнення, проте дані вимоги «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» позивачем не були дотримані.

Як стверджує позивач, його рапорт на звільнення з військової служби від 18.08.2023 Міністерством оборони України було проігноровано.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 2 статті 225 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що рапорт позивача про звільнення подано до Міністерства оборони України, а не прямому командиру.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапорту позивача від 18.08.2023 про звільнення з військової служби, з огляду на допущення позивачем вищевказаних порушень щодо порядку його подання.

Таким чином, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів статті139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 12.04.2024.

Суддя О.В. Конишева