Справа № 280/1531/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 квітня 2024 року Справа № 280/1531/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0460-0801 від 06.02.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Запорізькій області заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 18276,72 грн.;

зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування даних в Інтегрованій картці платника єдиного внеску ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) з метою виключення (списання) заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період із 10 травня 2019 по 06 лютого 2024 року включно;

в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень зобов`язати Головне Управління ДПС у Запорізькій області після набрання судовим рішенням по цій справі подати до Запорізького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення яким внести відповідні зміни до Інтегрованої картки платника податків Інформаційної системи органів ДФС, якими анулювати заборгованість зі сплати боргу (недоїмки) зі сплати ССВ за період з 10 травня 2019 року по 06 лютого 2024 р. включно (технологічний код 71040000, код виду сплати 140) за вимогами про сплату боргу (недоїмки): № Ф-1862-49 від 10.05.2019 на суму 18 276,72 грн., № Ф-0460-0801 від 06.02.2024р. на суму 18 276,72 грн. Встановити строк подання звіту до суду протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та такою, що прийнята в супереч приписів чинного законодавства України. Зазначає, що позивач є інвалідом ІІІ групи, проте, відповідачем при формуванні спірної вимоги не враховано положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яким встановлено, що особи з інвалідністю звільняються від сплати єдиного внеску. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відмовлено у задоволенні клопотання позивача про проведення розгляду справи в судовому засіданні.

Представник відповідача позов не визнав, та зазначив, що відповідно до приписів Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платниками єдиного внеску є як фізичні особи-підприємці так і особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Відповідач зазначає, що 10.03.2016 позивача зареєстровано як фізичну особу, яка займається незалежною професійною діяльністю. Виходячи зі змісту ч.4 ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пільги щодо сплати єдиного внеску не застосовуються до осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у тому числі адвокатську, хоча і звільнений від сплати єдиного внеску як особа, яка отримує пенсію по інвалідності. Просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач є пенсіонером по інвалідності ІІІ групи, що підтверджується копіями пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 дата видачі: 11.07.2018 та № НОМЕР_3 .

На підставі рішення Запорізької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №18 від 02.02.2004 позивач має право на заняття адвокатською діяльністю, про що видано відповідне свідоцтво за № 463 від 02.02.2004.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований та перебуває на обліку з 05.03.2008 як фізична особа-підприємець, запис про реєстрацію № 2103 000 0000 041612.

Первинна реєстрація позивача як платника податків здійснена 06.03.2008, з 10.03.2016 позивача взято на облік ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області як платника податків ФОП та адвоката одночасно, перебуває на спрощеній системі оподаткування як платник податку 3 групи за ставкою 5% та основним (серед інших) видом економічної діяльності за КВЕД 69.10 Діяльність в сфері права, про що свідчить Довідка за формою №4-ОПП про взяття на облік платника податків від 10.03.2016 № 289.

05.09.2017 позивач звертався до контролюючого органу із заявою, в якій просив звільнити від сплати єдиного соціального внеску як фізичну особу-підприємця, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

10.05.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1862-49, відповідно до якої позивачу визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 18276,72,90 грн., у т.ч. недоїмка 18276,72 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.10.2019 по справі № 280/4027/19, яке набрало законної сили 02.01.2020, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1862-49 від 10.05.2019.

06.02.2024 ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0460-0801, відповідно до якої позивачу визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 18276,72,90 грн., у т.ч. недоїмка 18276,72 грн.

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон України № 1058) визначено поняття пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону України № 1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п.2 ч.1ст.1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 2464-VI), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 ч.1 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.3 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які отримують пенсію по інвалідності і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі ч.4ст.4 Закону № 2464-VI, проте, не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільних засадах.

Так, добровільна участь особи, яка виявили бажання бути платниками єдиного внеску, передбачає собою укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідачем не надано суду жодних заяв поданих позивачем до контролюючого органу про добровільну участь зі сплати ЄСВ, отже, позивач не виявляв бажання сплачувати ЄСВ, тому, суд вважає, що нарахування податковим органом зобов`язання, від якого позивач звільнений є протиправним.

Крім того, позивач звертався до контролюючого органу із заявою, в якій просив звільнити від сплати єдиного соціального внеску як фізичну особу-підприємця, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності. Тобто, контролюючий орган обізнаний щодо наявності у позивача пільги щодо сплати єдиного внеску відповідно до норм ч. 4 ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, спірна вимога про сплату боргу з єдиного внеску є протиправною, оскільки фізична особа підприємець ОСОБА_1 , будучи пенсіонером по інвалідності та отримуючи відповідну пенсію, не має обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому вимога про сплату боргу (недоїмки) від № Ф-0460-0801 від 06.02.2024 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ураховуючи зазначене, суд зазначає, що контролюючим органом належним чином не доведено наявності підстав для формування та направлення позивачу спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Щодо зобов`язання відповідача здійснити коригування в інформаційній системі органів ДПС даних, суд зазначає наступне.

Згідно з Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженим наказом Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 р. за № 321/35943, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Згідно з главою 2 Розділу II Порядку з метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю:

реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП;

реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення;

реєстр контролю наявності ІКП без ознаки Платник відсутній в реєстрі відкритої платнику, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку;

Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок:

у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП;

у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку,- здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою Платник відсутній в реєстрі.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року в адміністративній справі № 826/9288/18.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський суд з прав людини у пункті 75 рішення від квітня 2005 року у справі Афанасьєв проти України (заява № 38722/02) зазначив, що обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Суд зазначає, що для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою судового захисту має бути усунення перешкод в реалізації права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.

Отже вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Таким чином, оскільки суми єдиного соціального внеску, нараховані у спірній вимозі № Ф-0460-0801 від 06.02.2024 на суму 18276,72 грн. були нараховані протиправно, то спірна вимога в цій частині підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині також слід задовольнити.

Також, на думку суду, відсутні підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як про це просить позивач, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення у цій справі, а примусове виконання рішень суду у даній категорії справ забезпечується органами державної виконавчої служби. Окрім того, питання судового контролю за виконанням судового рішення по справі № 2804027/19, яким було визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу № Ф-1862-49 від 10.05.2019, не охоплюється предметом цього спору.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0460-0801 від 06.02.2024.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з метою виключення (списання) заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 18276,72 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 15.04.2024.

Суддя А.В. Сіпака