Справа № 160/3276/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2024 рокуСправа №160/3276/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу №160/3276/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/3276/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Розглядати справу постановлено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.01.2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.
До заяви про призначення пенсії від 02.01.2024 року було надано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, військовий квиток, диплом, довідку про зміну назви організації № С-21/2-08/180, довідку № 143-771, довідку № С-21/2-08/178, документи про стаж, заяву про спосіб виплати пенсії, інший документ, пам`ятку пенсіонера, трудову книжку.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 34 роки 11 місяців 07 днів, за доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 14.04.1998 року по 31.08.1998 року, оскільки дописано дату наказу на записі про прийняття на роботу. Пільговий стаж особи по списку № 2 складає 1 рік 8 днів. До пільгового стажу не зараховано період роботи на Дніпровському металургійному комбінаті ім. Ф.Е. Дзержинського, оскільки не надані документи передбачені підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку. Відповідно до трудової книжки від 03.08.1989 року НОМЕР_1 на підприємстві заявник працював з 20.04.1999 року по 02.08.2021 року. Для зарахування до пільгового стажу періодів роботи необхідно надати уточнюючу довідку передбаченою пунктом № 20 Порядку № 637 ( додаток № 5). В разі ліквідації підприємства, необхідно звернутись із відповідною заявою та документами для підтвердження пільгового стажу Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ та частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.
Згідно відомостей, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 03.08.1989 року, копія якої міститься у матеріалах справи, містяться наступні записи щодо спірних періодів роботи останнього:
· запис № 7 від 14.04.1998 року - прийнятий начальником ремонтномеханічної майстерні, на підставі наказу № 21-к від 07.04.1998 року;
· запис № 8 - звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, на підставі наказу № 40 від 31.08.1998 року;
· запис № 11 від 20.04.1999 року прийнятий в новопрокатний цех ВАТ « ДМК» ім. Ф.Е. Дзержинського» помічником майстра по ремонту основного технологічного електрообладнання , на підставі наказу №375к від 16.04.1999 року;
· запис № 12 від 15.07.1999 року переведений там же майстром по ремонту основного технологічного електрообладнання, на підставі наказу № 623к від 15.07.1999 року;
· запис № 13 робоче місце атестовано, на підставі пост. Ф2 від 29.12.2006 року;
· запис № 14 від 17.11.2008 року у зв`язку з приведенням найменування професій у відповідності до Класифікатора професій ДК 003:2005 призначений там же майстром по ремонту електрообладнання, на підставі наказу № 2839к від 17.11.2008 року;
· запис № 15 ВАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» перейменовано у ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» , на підставі наказу № 479 від 23.05.2011 року;
· запис № 16 робоче місце атестовано по списку № 2 розділ ІІІ підрозділ 3 позиція 33б, затвердженою постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36 , на підставі пост. 659 від 26.12.2012 року;
· запис № 17 від 16.09.2013 року у зв`язку з покращенням структури управління комбінатом переведений в ремонтно-сервісний центр майстром по ремонту обладнання дільниці технічного обслуговування та ремонту електрообладнання прокатного виробництва електроенергоремонтного цеху, на підставі наказу № 1000 від 20.08.2013 року;
· запис № 18 робоче місце атестовано по списку № 2 розділ ІІІ підрозділ 3 позиція 33б, на підставі наказу № 441 від 01.09.2014 року;
· запис №19 ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з 25.01.2017 року перереєстроване у ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат , на підставі наказу № 84 від 25.01.2017 року.
· запис №20 робоче місце атестовано за списком № 2 розділ ІІІ « Чорна металургія» підрозділ № 6 «Загальні професії» працівники, зайняті ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва на підставі пост. № 28 від 26.12.2017 року;
· запис № 21 від 01.09.2020 року у зв`язку з внесенням змін до штатних розписів переведений майстером з ремонту устаткування дільниці технічного обслуговування та ремонту електроустаткування прокатного цеху, на підставі наказу № 629 від 06.08.2020 року, розпорядження № 2246 від 01.09.2020 року;
· запис №22 робоче місце атестовано за списком № 2 розділ ІІІ « Чорна металургія» підрозділ № 6 «Загальні професії» працівники, зайняті ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва на підставі пост. № 22 від 31.08.2020 року;
· запис №23 звільнений у зв`язку з переведенням за п.5 ст. 36 КЗпП України до ПРАТ «ДКХЗ», на підставі наказу № 840 від 02.08.2021 року.
Отже, трудова книжка позивача в частині спірних періодів містить відомості про його роботу на пільгових умовах по списку №2.
Згідно листів Головного державного експерта області за умовами праці Управління праці та зайнятості населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 14/1-121 від 26.10.1999 року та № 14/1-261 від 27.12.2000 року продовжено строк дії постанови Дніпропетровського металургійного комбінату ім. Ф.Е.Дзержинського № 813 від 20.10.1994 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 01.01.2001 року та до 31.12.2001 року відповідно.
Подальші відомості про атестацію робочого місця позивача та віднесення його роботи до Списку № 2 містяться безпосередньо в трудовій книжці, що підтверджено записами № 18, №20, №22.
На підтвердження характеру виконуваної роботи та зайнятості повний робочий день, позивач надав архівні довідки, з яких суд встановив наступне.
Відповідно до архівної довідки від 19.10.2023 року за № С-21/2-08/178, яка видана архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, за наказом від 01 квітня 1999 року №20 та наказом від 16 квітня 1999 року №375-к по Дніпровському металургійному комбінату ім. Ф.Е.Дзержинського « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнятий на посаду помічника майстра з ремонту основного технологічного електрообладнання новопрокатного цеху з 20 квітня 1999 року; наказом по комбінату від 15 липня 1999 року №623 переведений на посаду майстра з ремонту основного технологічного електрообладнання новопрокатного цеху з 15 липня 1999 року; наказом по комбінату №775 від 01 жовтня 2008 та розпорядженням від 17 листопада 2008 року №2839к переведений на посаду майстра з ремонту основного технологічного електрообладнання новопрокатного цеху з 17 листопада 2008 року; наказом по комбінату 20 серпня 2013 року №1000 та розпорядженням від 30 серпня 2013 року №1567 переведений на посаду майстра з ремонту основного технологічного електрообладнання ремонтно-сервісного центру дільниці технічного обладнання і ремонту обладнання прокатного виробництва електроенергоремонтного цеху з 16 вересня 2013 року; наказом від 01 вересня 2020 року №2246 переведений на посаду майстра з ремонту устаткування дільниці технічного обслуговування та ремонту електроустаткування прокатного цеху з 01 вересня 2020 року; наказом від 02 січня 2021 року №840 по публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» «Про звільнення працівників комбінату у зв`язку із переведенням до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» ОСОБА_1 звільнений з 11 серпня 2021 року згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України в порядку переведення до ПРАТ «ДКХЗ». Підстава: особова справа звільнених працівників за 2021 рік. особова картка ф.П-2. історична довідка. Примітка: копії документів по атестації робочих місць додаються: документи з особового складу публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» прийняті на довгострокове зберігання без додаткових умов до архівного управління міської ради на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2022 №904/2104/19 та наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 №904/2104/19; акт приймання-передавання документів від 23.08.2023 року № 05.
Суд вважає помилковими такі висновки пенсійного органу та зазначає наступне.
З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказом Мінпраці від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.
Згідно пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 встановлено особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає суду підстави стверджувати, що довідки, які підтверджують спеціальний трудовий стаж, надаються виключно, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі №337/1297/17, ухвалі Касаційного адміністративного суду від 14.04.2020 року №560/3197/19, постанові Верховного Суду від 24.06.2021 року № 216/8709/15-а(2-а/216/17).
Проаналізувавши записи трудової книжки позивача, суд встановив, що трудова книжка містять відомості щодо назви професії, що належить до Списку №2, а також відомості про атестацію робочого місця позивача саме за Списком № 2.
Крім того, відповідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) позивача за спірний період наявні відомості по спеціальному стажу за кодом підстави для обліку спецстажу «ЗП3013Б1».
Відповідно до інформації, вказаної у Довіднику кодів підстав обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 року, ЗП3013Б1 встановлюється для працівників, що зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
Таким чином, період з 20.04.1999 року по 02.08.2021 року, в якому позивач працював у ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» є документально підтвердженим та підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість підстав для неврахування відповідачем спірного періоду роботи позивача в ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» до пільгового стажу за списком №2 при розгляді заяви про призначення йому пенсії на пільгових умовах за списком №2.
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 14.04.1998 року по 31.08.1998 року, суд зазначає наступне.
Приписами пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За змістом наведених вище положень надання вказаних документів з метою визначення права на пенсію необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній.
В даному випадку, трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 від 03.08.1989 року робота позивача у спірний період підтверджена наявними записами про прийняття на роботу та звільнення, в них зазначено дату записів, наявні підписи посадових осіб та записи про звільнення завірені печаткою.
Однак період роботи з 14.04.1998 року по 31.08.1998 року відповідачем не був зарахований до загального страхового стажу позивача, оскільки дописано дату наказу на записі про прийняття на роботу.
За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про період роботи на підприємстві на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Водночас, за змістом наведених норм відповідальним за заповнення трудової книжки є уповноважений орган.
Поряд із цим суд зауважує, що особа не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах або обрахунку страхового стажу.
Висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 р. по справі №687/975/17.
При цьому, суд враховує відсутність вини позивача у наявних зауваженнях щодо коректності заповнення записів у його трудовій книжці та спірного періоду, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на особу, а на уповноважених осіб, тому це не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком та визначення стажу роботи.
Також відповідачем не надано доказів того, що позивач не працював у спірний період на вказаному підприємстві, чи запис у трудовій книжці позивача стосовно спірного періоду зроблений з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до страхового стажу, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на зарахування таких періодів до страхового стажу.
Водночас, суд зауважує, що на підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (діючого на час вчинення спірних правовідносин), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок №22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області не надано суду доказів проведення ним перевірки відомостей, поданих для обчислення пенсії з первинними документами.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Окрім того, відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності ОСОБА_1 , а судом в свою чергу не встановлено будь - яких виправлень або неточностей у записах трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Пенсійний фонд не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано.
Суд звертає увагу, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Також відповідачем не надано суду доказів здійснення ним дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації, викладеної у трудовій книжці позивача на підтвердження стажу позивача.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Крім цього, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Орган, що призначає пенсію, надає допомогу у разі звернення із заявою про призначення пенсії непрацюючим особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії (п.3.3 Порядку №22-1).
За результатами судового розгляду встановлено, що відповідачем не дотримані державні гарантії реалізації позивачем, застрахованою особою, своїх прав, передбачених Законом №1058-V.
В даному випадку, орган Пенсійного фонду не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації, викладеної у трудовій книжці на підтвердження стажу позивача.
При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що у разі неможливості одержання таких документів, відповідач мав установити страховий стаж на підставі показань свідків
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість підстав для неврахування відповідачем періоду роботи позивача з 14.04.1998 року по 31.08.1998 року в АТ закритого типу « Дніпроекскавація» при розгляді заяви про призначення йому пенсії на пільгових умовах за списком №2.
З огляду на те, що під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийнято рішення від 05.01.2024 року, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, суд дійшов до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме скасування такого рішення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах згідно частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 20.04.1999 року по 02.08.2021 року та до страхового стажу період роботи з 14.04.1998 року по 31.08.1998 року.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.
Згідно положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Крім того у даному спорі суд не обраховує пільговий стаж роботи позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві пільгову пенсію, оскільки в межах розгляду даної адміністративної справи судом не досліджувалось питання наявності у позивача необхідного стажу, а обов`язковою передумовою призначення пенсії на пільгових умовах є наявність визначеного законом спеціального стажу роботи.
Підсумовуючи викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 02.01.2024 року, з урахуванням зарахованих до страхового та пільгового стажу періодів роботи.
Таким чином для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 02.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням зарахованих періодів.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправного рішення суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією від 04.02.2024 року.
Отже, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оскільки саме цим суб`єктом владних повноважень порушено права позивача оскаржуваним рішенням.
Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за списком № 2 період роботи з 20.04.1999 року по 02.08.2021 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.04.1998 року по 31.08.1998 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, з урахуванням зарахованого до пільгового стажу за списком №2 періоду роботи з 20.04.1999 року по 02.08.2021 року, до страхового стажу періоду роботи з 14.04.1998 року по 31.08.1998 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська