Справа № 932/1312/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 932/1312/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бендес А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська від 22.02.2024 року (суддя Кудрявцева Т.О., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 22.02.2024 року) у адміністративній справі №932/1312/24 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання іноземця та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області (далі по тексту позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 о. (далі по тексту відповідач), в якому просило затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення з території України; вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 о.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2024 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився представник ОСОБА_1 о. ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтував тим, що Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області не надало доказів про те, що ОСОБА_1 о. буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення. Апелянт, керуючись судовою практикою та рішеннями Європейського суду з прав людини, вважав, що міграційним органом не дотримано сукупності обставини та підстав, за яких позов може бути поданий, а наведені ним обставини, як на підставу для застосування такого заходу, як затримання ОСОБА_1 о., спростовані у судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 о, ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пояснень якого його паспорт втрачено, прибув на територію України у 2015 році в особистих справах та з того часу територію України не покидав, що підтверджено відсутністю інформації у веб-інтерфейсі інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан», оскільки дана система зберігає інформацію 5 років). До органів та підрозділів ДМС України з питання отримання документів на право легально проживати в Україні не звертався. За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою службовою особою Покровського РВ ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 о. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №103919 від 15.08.2018 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН №003919 від 15.08.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 о. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. 15.08.2018 року Покровським РВ Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення №4 про примусове повернення ОСОБА_1 о. до країни походження або третьої країни у строк до 05.09.2018 року із забороною в`їзду до України, яке ОСОБА_1 о. не виконано. У судовому засіданні ОСОБА_1 о. пояснив, що після винесення 15.08.2018 року вищевказаного рішення він до органів міграції для легалізації свого перебування в Україні не звертався, причину пояснити не може. За фактом порушення строку перебування в Україні Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 о. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005975 від 13.02.2024 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 о. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 005966 від 13.02.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 о. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. 13.02.2024 року Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення №3 про примусове видворення за межі України ОСОБА_1 о., яким, зокрема, встановлено, що до органів та підрозділів ДМС з питань продовження строку тимчасового перебування, отримання документів на право проживання в Україні чи отримання притулку в Україні ОСОБА_1 .о. не звертався, від своєчасного виїзду за межі території України ухилився, проживає без реєстрації на території України. 13.02.2024 року Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області винесено рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 о., яким вирішено помістити до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення. Вирішуючи спір по суті, суд керувався ч.8 ст.26, частинами 3 та 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ч.11 ст.289 КАС України, положеннями Європейської конвенції з прав людини та прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 о. порушив правила перебування іноземців на території України, встановлені Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме тривалий час перебуває на території України без законних підстав, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; ухиляється від виїзду з України та не виконує в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, прийняте відносно нього; відсутні законні підстави для його перебування на території України, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у встановленому законом порядку не звертався; інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на тимчасове/постійне проживання відносно останнього відсутня; у ОСОБА_1 .о. відсутній документ, що дає право на виїзд з України, у зв`язку з чим існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 о. перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також наявний ризик його втечі, створення загрози громадському порядку, національній безпеці. Наявність вищевикладених обставин створює підстави для затримання ОСОБА_1 о. з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Матеріалами справи встановлено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України у 2015 році в особистих справах та з того часу територію України не покидав, що підтверджено відсутністю інформації у веб-інтерфейсі інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан»). До органів та підрозділів ДМС України з питання отримання документів на право легального проживання в Україні не звертався.

Встановлено, що 15.08.2018 року Покровським РВ Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_1 о. було складено протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203 КУпАП. 15.08.2018 року Покровським РВ Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої ОСОБА_1 о. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Як вбачається з пояснення ОСОБА_1 о. від 15.08.2018 року, останній в`їхав в Україну у 2015 році, паспорт загубив, рідних в Україні не має.

Встановлено, що 15.08.2018 року Покровським РВ Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення №4 про примусове повернення ОСОБА_1 о. до країни походження або третьої країни у строк до 05.09.2018 року із забороною в`їзду до України, яке ОСОБА_1 о. не виконане.

Встановлено, що 13.02.2024 року Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_1 о. було складено протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.203 КУпАП. 13.02.2024 року Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_1 о. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої ОСОБА_1 о. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Як вбачається з пояснення ОСОБА_1 о. від 13.02.2024 року, він не зміг виїхати з України у зв`язку з відсутністю грошей та відсутністю паспорта.

Встановлено, що 13.02.2024 року Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення №3 про примусове видворення за межі України ОСОБА_1 о. Міграційним органом зазначено, що ОСОБА_1 о. до органів та підрозділів ДМС з питань продовження строку тимчасового перебування, отримання документів на право проживання в Україні чи отримання притулку в Україні не звертався, від своєчасного виїзду за межі території України ухилився, проживає без реєстрації на території України.

Встановлено, що 13.02.2024 року Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області винесено рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого ОСОБА_1 о. поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення. Згідно акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, ОСОБА_1 о затриманий 13.02.202 року, поміщений до пункту тимчасового перебування 14.02.2024 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 о. із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався; інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на тимчасове/постійне проживання відсутня.

Відповідно до ч.1, 4, 5, 6 ст.26, частин 3, 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до частин 1, 5, 11, 12, 13 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу. Взяття на поруки підприємством, установою чи організацією полягає у наданні уповноваженими особами підприємства, установи чи організації, яких суд вважає такими, що заслуговують на особливу довіру (поручителями), письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання іноземцем або особою без громадянства покладених на нього (неї) обов`язків відповідно до частини четвертої цієї статті і зобов`язуються за потреби доставити його (її) до суду чи органу (підрозділу), який подав позов. Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, враховує, що ОСОБА_1 о. тривалий час перебуває на території України без законних підстав; порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; у ОСОБА_1 о. відсутній документ, що дає право перетину державного кордону України, у зв`язку з чим є підстави для затримання ОСОБА_1 о. з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2024 року у адміністративній справі №932/1312/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова