Справа № 953/1209/24
Суддя: Юрлагіна Т. В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/1209/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря - Бірукової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бабаскін Кирило Сергійович до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

15.02.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бабаскін Кирило Сергійович, звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 140480 від 08.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором взводу № 1 роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції страшим лейтенантом поліції Трушкоковим Артемом Артемовичем за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП, та провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача суму сплаченого Позивачем судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 лютого 2024 року інспектором взводу № 1 роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції страшим лейтенантом поліції Трушкоковим Артемом Артемовичем відносно ОСОБА_1 було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1404801 від 08.02.2024 року та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП України) та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Зазначає, що накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи та діючим нормам законодавства, а Постанову вважають незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки викладені у Постанові обставини не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом.

До постанови поліцейський не додає жодного доказу - ані доказу того, що Позивач керував транспортним засобом із порушенням правил дорожнього руху, ані доказу того, що Позивач був позбавлений права керування.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачає умисну форму вини, а тому для притягнення особи до адміністративної відповідальності, така особа повинна усвідомлювати, що вона керує транспортним засобом розуміючи про те, що вона позбавлена права керування.

Однак під час розгляду справи, поліцейський в основу прийнятого рішення не покладає жодного належного доказу, оскільки графа № 7 Постанови «До постанови додається» не містить жодного документа на підтвердження того, що Позивач був позбавлений права керування транспортним засобом. Отже, Постанова за відсутності доданих до неї доказів є незаконною.

Крім того, представник позивача вказує, що при винесенні Постанови, Позивач неодноразово повідомляв поліцейських про те, що він не знає про факт позбавлення його права керування транспортними засобами. Відтак, наявність усвідомлення Позивачем того факту, що він позбавлений права керування та його бажання здійснювати керування транспортним засобом - діяння, що вчинено з умислом, відсутнє. Отже, Позивач не може бути підданий стягненню за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він не був повідомлений про накладення на нього стягнення з позбавленням права керувати транспортними засобами. Разом з цим, доказів про те, що Позивач був обізнаний із фактом позбавлення його права керування транспортними засобами, матеріали справи не містять. Не обізнаність Позивача в тому, що йому не можна сідати за кермо - не може утрювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, оскільки таке діяння може вчинятися лише умисно.

Поліція не має жодного доказу, який би свідчив про факт керування Позивачем транспортним засобом о 23 год. 16 хв. як про те вказано в Постанові. Поліцейський же, який виніс Постанову, не вказав в ній та не додав до неї жодного беззаперечного та допустимого доказу наявності факту керування транспортним засобом з боку Позивача.

Зазначає, що зі змісту самої оскаржуваної Постанови вбачається, що до неї НЕ додається жодних доказів, чи то рішень суду, чи то витягів з баз, докази з яких могли б бути покладені в основу прийнятого рішення про застосування до Позивача штрафу в розмірі 20 400 грн. за порушення вимог ч.4 ст. 126 КУпАП.

Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. В оскаржуваній Постанові, в графі №7 зазначається, що додається відеозапис із бодікамери і вказується її номер. Проте, всупереч ст. 283 не вказується, марка і модель такої бодікамери - тобто сам технічний засіб за допомогою якого здійснювалася відеофіксація. Вказівка в Постанові про те, що це "бодікамера" не розкриває змісту того, який це технічний засіб.

Винесення постанови не відповідало процесу розгляду справи, встановленому вимогами ст. 279 КУпАП, а обставини передбачені ст. 280 КУпАП взагалі не були прийняті до уваги та не з`ясовувалися. У зв`язку з тим, що поліцейський не ознайомлював Позивача із його правами як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поліцейський грубо порушив право Позивача на захист, а саме його права встановленого статтею 268 КУпАП при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

19.02.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі та визначено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

08.03.2024 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_1 , зазначаючи, що постанову про притягнення до адміністративної відповідальності було винесено у відповідності до вимог законодавства України.

Представник відповідача зазначає, що 08.02.2024 приблизно о 23 год. 18 хв. поблизу будинку 38 по вулиці Полтавський Шлях у місті Харкові працівниками патрульної поліції було виявлено транспортний засіб RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого керував транспортним засобом в темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар, що є порушенням пункту 19.1.а ПДР та об`єктивно вказувало на ознаки вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП. Тому вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі пункту 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Інспектор взводу № 1 роти № 6 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Трушкоков Артем Артемович , підійшовши до водія, яким виявився Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив підстави застосування поліцейських превентивних заходів та висунув вимогу пред`явити документи.

При перевірці документів інспектором було встановлено, що Позивач керував транспортним засобом RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Київського районного суду міста Харкова від 20.12.2023 у справі № 953/10985/23 строком на 1 (один) рік, яка на момент розгляду адміністративної справи набрала законної сили, що є порушенням пункту 2.1.а ПДР та вказувало на вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Тому інспектор повідомив про початок розгляду адміністративної справи. Позивачу в повному обсязі були роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтями 268,287, 289, 307 та 308 КУпАП, що підтверджується особистим підписом Позивача в пункті 8 оскаржуваної постанови та відео з портативних відеореєстраторів інспекторів, які додаються до відзиву на позовну заяву. Жодних клопотань під час розгляду справи Позивач не заявляв, бажання ознайомитися з доказами не виявляв, відомостей щодо оскарження постанови Київського районного суду міста Харкова від 20.12.2023 у справі № 953/10985/23 не надав. При цьому факт керування транспортним засобом RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , Позивачем не ставився під сумнів взагалі.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором було встановлено, що 31.10.2023 у відношенні Позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 603068 за частиною першою статті 130 КУпАП, відповідно до відомостей інформаційно - телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 20.12.2023 у справі № 953/10985/23 Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, і застосовано до нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень інспектором було встановлено, що постанова Київського районного суду міста Харкова від 20.12.2023 у справі № 953/10985/23 набрала законної сили.

Зазначає, що Позивачем не було надано жодних доказів для спростування факту вчинення ним правопорушення.

Відповіді на відзив позивачем подано не було.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, в прохальній частині позову адвокат Бабаскін К.С. просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача Пилипенко О.С. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі на підставах зазначених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши адміністративну справу, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 1, 2 та 4 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1404801 від 08.02.2024, винесеною інспектором взводу № 1 роти № 6 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Трушкоковим Артемом Артемовичем, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень за порушення вимог ч.4 ст.126 КУпАП. Із змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом, 08.02.2024, о 23:18 год., м. Харків, вул. Полтавський шлях, 38, керував транспортним засобом марки RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив приписи п.2.1.а ПДР.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху (надалі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Так, відповідно до п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пункт 1.10 ПДР встановлює термін, згідно з яким водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно з підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Згідно приписів ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно диспозиції ч.4 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 317 та ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Представник позивача обґрунтовує свої вимоги тим, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також докази того, що позивач був позбавлений права керування, оскільки позивач не був повідомлений про накладення на нього стягнення з позбавленням права керування транспортним засобом. Крім того, представник позивача посилається на те, що у постанові не вказано технічний засіб за допомогою якого здійснено відеозапис, а також те, що позивача не було ознайомлено з його правами, що призвело до порушення права на захист.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, представником відповідача разом з відзивом надано суду компакт-диск з записом з місця події, яким підтверджується факт керування особою транспортним засобом.

З дослідженого в ході судового засідання відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції та повідомлено при причину зупинки транспортного засобу, а саме порушення пункту 19.1 а ПДР України. На питання поліцейського чи розумієте за що зупинили, ОСОБА_1 відповів «так».

Таким чином, посилання захисника на відсутність доказів керування транспортним засобом спростовуються матеріалами дослідженого відеозапису.

Посилання представника позивача на те, що відсутні докази того, що позивач був позбавлений права керування, оскільки позивач не був повідомлений про накладення на нього стягнення з позбавленням права керування транспортним засобом суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Зі змісту долученої до відзиву постанови Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 при винесенні постанови дійсно присутній не був, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначив, що з протоколом не згоден, не вживав, поспішав за дитиною.

Зі змісту постанови Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року вбачається, що в судовому засіданні приймав участь захисник ОСОБА_1 - адвокат Бабаскін К.С.

Позивач, знаючи про наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1ст. 130 КУпАП, мав можливість отримати інформацію про стан розгляду справи про адміністративне правопорушення та неналежно користуючись своїми правами, таких дій не вчинив.

Окрім цього, на офіційному сайті «Судова влада України» фіксується стан судової справи, та стадія її розгляду, за допомогою якого позивач мав можливість отримати актуальну інформацію щодо розгляду адміністративного матеріалу про притягнення його до відповідальності.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо нього, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином суд вважає, що позивач не був позбавлений можливості дізнатися про стан своєї справи, однак цим знехтував, відтак посилання представника позивача, що позивач не був обізнаний про постанову суду, якою був позбавлений права керування транспортними засобами, а тому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП безпідставно, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують інформації про те, що ОСОБА_1 станом на 08 лютого 2024 року був позбавлений права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, №337/346/17 від 08.04.2020 року приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Згідно з п. 2 р. І, п. 2 р. ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.

Портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Дослідивши надану позивачем копію оскаржуваної постанови серії ЕНА № 140480 від 08.02.2024, судом встановлено, що в пункті 7 «До постанови додаються:» зазначено: відеозапис з бодікамер 471776/474423, та стаціонарного відео реєстратора ксяомі 70mai.

Відтак, суд приходить до висновку, що в постанові належним чином зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Щодо посилання представника позивача про не роз`яснення особі прав передбачених ст.268 КУпАП та не дотримання процедури розгляду справи, передбаченої ст. 279 КУпАП, то суд зауважує, що з відеозапису вбачається, що розгляд справи розпочався з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу, працівником поліції права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі право на послуги фахівця в галузі права , адвоката ОСОБА_1 роз`яснені були, останній зазначив, що йому все зрозуміло, крім того, в постанові міститься його підпис, тим самим під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності порушень, які б свідчили про порушення права ОСОБА_1 на захист не встановлено.

Клопотань про перенесення розгляду справи для залучення захисника від ОСОБА_1 заявлено не було.

В постанові Київського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 зазначено, що постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

У відповідності до вимог ст. 317-1 КУпАП ссоба вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Згідно ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Згідно ст. 294 КУпАП постанова постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Отже, з огляду на вищенаведене, постанова Київського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 набрала законної сили на 11 день з дня винесення постанови, тобто 02.01.2024.

З наведеного слідує, що на момент зупинки поліцейським транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та розгляду справи постанова набрала законної сили, а тому діяли обмеження, встановлені постановою Київського районного суду м.Харкова від 20.12.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 мав статус особи позбавленої права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Відтак, дії працівника поліції, на момент винесення оскаржуваної постанови були об`єктивними та такими, що відповідали вимогам чинного законодавства. Останній належним чином встановив обставини справи та наклав адміністративне стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення позивачем надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами доведено не було.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бабаскін Кирило Сергійович до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Юрлагіна