Справа № 127/4072/24
Суддя: Каленяк Р. А.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/4072/24
Провадження № 2-а/127/22/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 рокумісто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Каленяк Р.А. розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом адвоката Підрези Ірини Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядового поліції Фармуги Дмитра Валентиновича та Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕНА № 1310720 від 25.01.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_2 та ДПП, про скасування постанови серії ЕНА № 1310720 від 25.01.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

25 січня 2024 року, інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області рядовим поліції ОСОБА_2 , було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1310720, відносно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.1.а ПДР, а саме: керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом. Дана постанова складена 25.01.2024, о 18 год. 14 хв. в м. Вінниця Барське шосе 130.

Так, 25.01.2024 року в районі «Західного» автовокзалу ОСОБА_1 з третьою особою знаходився в салоні автомобіля марки «DAEWOO LANOS» р/н НОМЕР_1 . Тут до них підійшли поліцейські і сказали, що автомобіль припарковий з порушенням правил дорожнього руху і попросили пред`явити водійське посвідчення. В час коли підійшли поліцейські ОСОБА_1 дійсно сидів за кермом даного транспортного засобу, але зауважує, що сидів, а не керував ним. На вимогу надати водійське посвідчення ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що не має водійського посвідчення і транспортним засобом не керує, а керує ним інша особа, яка також знаходилася в салоні автомобіля. Також ОСОБА_1 було пояснено поліцейським, що він має намір продати належний йому транспортний засіб і людина, яка знаходиться в салоні автомобіля є потенційним покупцем і саме він керував транспортним засобом, а ОСОБА_1 лише пересів на хвилину аби відкрити капот автомобіля, оскільки під час руху автомобіля появилися незрозумілий стукіт і шум під капотом. Через даний факт потенційний покупець був вимушений припаркуватися в недозволеному місці і вони вже там мали розбиратися з поломками, які виникли. Зазначає, що на вулиці була мряка, тому ОСОБА_1 і водій, який керував транспортним засобом перебували в салоні автомобіля.

Однак, поліцейські, які спочатку дійсно зробили зауваження за неправильну парковку автомобіля далі почали шукати будь-які інші підстави, щоб притягнути ОСОБА_3 до відповідальності. Поліцейські почали йому грубити, висловлювалися зневажливо до нього, «тикали» йому.

ОСОБА_1 повідомляє суд, що дійсно в травні 2023 року рішенням Вінницького міського суду був позбавлений права керування транспортного засобу і з того часу за кермо транспортного засобу не сідає, оскільки розуміє наслідки.

Ситуація, яка склалася є абсолютно випадковою. Вина ОСОБА_1 абсолютно нічим не підтверджена. Той факт, що він знаходився за кермом транспортного засобу не означає, що він ним керував.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Також позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Справи незначної складності визначаються ч. 6 ст. 12 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою суду від 20.02.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

07.03.2024, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З відзиву на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 25.01.2024 в м. Вінниці, 130км барського шосе поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області рядовим поліції ОСОБА_2 , було виявлено водія, який керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування, згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2023 року по справі № 127/12507/23 терміном на один рік, у звязку з чим порушив п. 2.1(а) ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором поліції було прийнято рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову серії ЕНА № 1310720 від 25.01.2024 за ч. 4 ст. 126КУпАП.

15.03.2024, від адвоката Підрези І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Так, на підтвердження відсутності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 додано відеозапис із власного телефону, який було відзняте самим ОСОБА_1 25.01.2024.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.01.2024 року, інспектором поліції, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1310720, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 гривень. Як вбачається зі змісту постанови поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області рядовим поліції ОСОБА_2 встановлено, що водій ОСОБА_1 25.01.2024 о 18:00 год. в м. Вінниця, Барське шосе, 130км, керував транспортним засобом марки «DAEWOO LANOS» р/н НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування, чим порушив п. 2.1(а) ПДР України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч. 1 ст. 222 визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інспектор поліції Фармуга Д.В. представився позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).

Позивачу було роз`яснено суть його правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1, ч. 1, ст. 284 КУпАП інспектор поліції Фармуга Д.В. виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Враховуючи ч. 3 ст. 285 КУпАП копія постанови вручається під розписку, інспектор поліції Фармуга Д.В. вручив копію позивачу про, що свідчить його особистий підпис на копії постанови.

На підтвердження правомірності оскаржуваного рішення представник відповідача надав суду відеозапис з бодікамери інспектора, з якого вбачається, що дійсно ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, а саме з місця водія даного транспортного засобу, на протязі довгого проміжку часу на неодноразові прохання працівників поліції не пред`являв посвідчення водія та в ході спілкування з інспектором поліції підтвердив факт керування ним транспортного засобу. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксована у постанові серії ЕНА № 1310720. При цьому, позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Суд відхиляє твердження адвоката Підрези І.В., які зазначені у відповіді на відзив на позовну заяву, про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, оскільки вони повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими в суді належними, достовірними та допустимими доказами, зокрема відеозаписами, на яких видно як автомобіль марки «DAEWOO LANOS» р/н НОМЕР_1 , здійснив неправильну зупинку. Крім того, з відеозапису, який надано ОСОБА_1 жодним чином не спростовується подія, яка зазначена у постанові серії ЕНА № 1310720, а лише зафіксована процедура розгляду адміністративної справи та розмова з інспектором поліції.

Позивач, аргументуючи свою позицію посилається на те, що не було враховано обставини передбачені положенням ст. 33 КУпАП, а також його невинуватість у вчиненні правопорушення, однак суд відмовляючи у задоволенні позову приймає до уваги, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП ).

Частиною 3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері вчення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне рушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, наведене свідчить про те, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП відповідачем було з`ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, адміністративне стягнення інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області рядовим поліції ОСОБА_2 було накладено у межах санкції, передбаченої вищевказаною нормою права, з урахуванням ст. 36 КУпАП.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 126, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Постанову серії ЕНА № 1310720 від 25.01.2024, винесену інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядовим поліції Фармугою Дмитра Валентиновича, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву адвоката Підрези Ірини Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядового поліції Фармуги Дмитра Валентиновича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивач: адвокат Підреза Ірина Василівна, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, 03048;

Відповідач: інспектор 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядовий поліції Фармуга Дмитро Валентинович, службова адреса: 21010, місто Вінниця, вулиця Ботанічна 24.

Суддя: