Справа № 300/668/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" квітня 2024 р. справа № 300/668/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі, в розмірі 1 425 387,14 гривень, -
Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (надалі по тексту також - позивач, Університет, ВНЗ), в інтересах якого діє представник за довіреністю Філіппов Олександр Віталійович (надалі по тексту також - представник позивача), звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі по тексту також відповідач, ОСОБА_1 , курсант), в інтересах якого на підставі ордера на надання правової допомоги діє представник ОСОБА_2 (надалі по тексту також представник відповідача, адвокат) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі, в розмірі 1 425 387,14 гривень.
Дана позовна заява до суду із використанням підсистеми "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (надалі по тексту також - підсистема "Електронний суд") надійшла засобами електронного зв`язку із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 30.01.2024" та підписана електронно-цифровим підписом адвоката Філіппова Олександра Віталійовича, який діє на підставі довіреності від 10.10.2023.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 15.08.2021 по 10.01.2024 проходив навчання та військову службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба. Відповідно до розділу II "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 за №1153/2008 (надалі по тексту також Положення, Положення №1153/2008), між Університетом та ОСОБА_1 укладений 15.08.2021 контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (надалі по тексту також Контракт, контракт про проходження військової служби (навчання)). Однак, наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 09.01.2024 за №9 контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем, 09.01.2024 достроково розірваний в зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, яким ОСОБА_1 , серед іншого, виключений із списків особового складу Університету.
Покликаючись на пункт 1 Контракту, положення частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", пункти 3, 4, 7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №964 від 12.07.2006 (надалі по тексту також Порядок №964), позивач вказує на обов`язок ОСОБА_1 відшкодувати на користь Університету витрати, пов`язані з утриманням під час навчання, який утворився в результаті дострокового розірвання з ОСОБА_1 контракту про проходження військової служби (навчання), в загальному розмір 1 425 387,14 гривень.
Відповідно до частини 3 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України), якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
З урахуванням того, що позовні вимоги заявлені до відповідача як фізичної особи, 01.02.2024 Івано-Франківським окружним адміністративним судом направлено Центру адміністративних послуг "Прозорий офіс" Вінницької міської ради, Управлінню Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, Військовій частині НОМЕР_1 запити щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, які містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі особи стосовно ОСОБА_1 (а.с.20, 23, 25).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 на підставі статей 260-262 КАС України відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і повідомлення (виклику) сторін (а.с.27).
Копію ухвали про відкриття провадження у справі 05.02.2024 надіслано на адресу Військової частини НОМЕР_1 , куди відповідач був направлений для подальшого проходження військової служби згідно наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба за №9 від 09.01.2024, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.28).
Станом на 15.04.2024 копія ухвали про відкриття провадження у справі, яка скерована за адресою місця розташування військової частини, до якої позивача направлено для подальшого проходження військової служби, не вручена у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.51-54), як наслідок 21.02.2024 повернута на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду (поштове відправлення 06 000 8462 1495).
На електронну пошту суду 06.02.2024 надійшла відповідь військової частини НОМЕР_1 за №148/9/41/91 від 05.02.2024, за змістом якої ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.31-32).
Також, шляхом надсилання на електронну пошту суду 06.02.2024, відповідь надав Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради за №04/00/011/7913 від 06.02.2024, зі змісту якого судом встановлено, що ОСОБА_1 знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_4 з 15.12.2021 (а.с.33, зворотній бік а.с.34).
Із урахуванням таких відомостей 06.02.2024 судом направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі за адресами:
- АДРЕСА_5 (а.с.35), яка, станом на 15.04.2024, не вручена (а.с.55-58) та як наслідок повернена разом із поштовим відправленням на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 29.02.2024 з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (поштове відправлення 06 000 8541 96 30);
- АДРЕСА_6 (а.с.35), яка, станом на 15.04.2024, не вручена (а.с.61-64), ухвала повернена разом із поштовим відправленням на адресу суду 26.02.2024 з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (поштове відправлення 06 000 8541 51 55).
Відповідно до частини 1 статті 174 КАС України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.
Днем вручення судового рішення, серед іншого, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4 частини 1 статті 251 КАС України).
З урахуванням вказаного ухвала суду про відкриття провадження від 05.02.2024 у справі вважається врученою відповідачу належним чином.
Ухвалою суду від 05.03.2024 відмовлено представнику відповідача в задоволенні клопотання від 01.03.2024 про розгляд у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін адміністративної справи №300/668/24 (а.с.70-72).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який до суду із використанням підсистеми "Електронний суд" надійшов засобами електронного зв`язку із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 13.03.2024" та підписаний електронно-цифровим підписом представника відповідача, адвоката Максимова Миколи Ігоровича, який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги за №1002060 серії "АН" від 29.02.2024 (а.с.74-84).
Заперечуючи проти позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 , представник відповідача надав суду наступне обґрунтування.
Вказує, що курсант є військовослужбовцем у розумінні пункту 3 частини 1 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі по тексту також Закон №2232-XII), а за змістом статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 за №1934-XII (надалі по тексту також Закон №1934-XII) вищі військові навчальні заклади входять до складу Збройних Сил України, відтак, на думку представника відповідача, до спірних правовідносин застосовний "Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за №260 (надалі по тексту також Порядок №260), яким врегульовано механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Посилаючись на визначення терміну "військова служба", викладений у частині 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зауважує, що грошове забезпечення військовослужбовця є винагородою за державну службу особливого характеру, а виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовців.
Додатково вказує на відсутність правового зв`язку між утриманням курсанта у вищому військовому навчальному закладі та грошовим забезпеченням військовослужбовців, звертає увагу, що останнє відноситься до видатків у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, виплачене за період військової служби, а отже стягненню не підлягає.
Окрім того, представник відповідача вважає застосовним до спірних правовідносин пункт 13 Розділу І Порядку №260, за змістом якого грошове забезпечення, виплачене, в тому числі курсантам вищих навчальних закладів, в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає.
Вважає, що у даній справі застосуванню підлягають саме норми Порядку №260, а не Порядку №964, а тому грошове забезпечення, виплачене ОСОБА_1 за період навчання у вищому військовому навчальному закладі, поверненню не підлягає.
Окрім цього, вказує, що грошове забезпечення у розмірі 1 295 506,94 гривень, виплачене відповідачу, за відсутності недобросовісності з боку останнього, або рахункової помилки з боку позивача, зумовлює відсутність у ОСОБА_1 обов`язку щодо повернення вищезгаданої суми згідно приписів статті 1215 Цивільного кодексу України (а.с.74-84).
Відповідно до вимог частини 5 статті 262 КАС України розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу в Харківському університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба з 15.08.2021 по 10.01.2024 на посаді курсанта (а.с.6-16).
Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до Розділу II "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, між Університетом та ОСОБА_1 15.08.2021 укладено Контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України (а.с.9-10).
Відповідно до абзацу 6 пункту 1 Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України (надалі по тексту також Контракт, Контракт про проходження військової служби), укладеного 15.08.2021 між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету, і відповідачем, ОСОБА_1 добровільно взяв на себе зобов`язання "відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу".
На підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язків начальника навчального курсу льотного факультету ОСОБА_3 від 08.08.2023 (клопотання про відрахування з Університету у зв`язку з академічною неуспішністю) наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 09.01.2024 за №9 Контракт про проходження військової служби (навчання) достроково розірваний та ОСОБА_1 з 10.01.2024 виключений із списків особового складу Університету (а.с.7, 8). Про вказану подію внесені відповідні записи до коментованого Контракту (а.с.10).
Мотивувальна частина коментованого наказу містить наступний запис про підставу його прийняття: "…відрахувати від подальшого навчання у зв`язку з розірванням контракту через невиконання освітньої програми…", "…у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем…" (а.с.8).
Університетом 10.01.2024 складено Загальний розрахунок коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 , якому присвоєно номер 37 (надалі по тексту також Розрахунок), яким визначену розмір таких витрат в сумі 1 425 387,14 гривень (а.с.12).
Розрахунок містить запис наступного змісту "Зобов`язуюсь добровільно відшкодувати витрати на моє утримання в Університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про моє відрахування". Із даним Розрахунком 10.01.2024 під розписку ознайомлено відповідача (а.с.12).
Абзац 3 наказу начальника Університету (по стройовій частині) від 09.01.2024 за №9 містить запис наступного змісту "Стягнути суму у розмірі 1 425 387 грн. 14 коп. за період навчання в університеті, відповідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 за №964 та пункту 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (а.с.8).
На переконання Університету, після розриву контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання.
Враховуючи те, що відповідач добровільно не сплатив суму відшкодування витрат на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Закон України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' від 25.03.1992 за №2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За приписами частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Приписи частини 4 статті 2 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' визначають, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 6 статті 2 вказаного Закону закріплено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (надалі по тексту також - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).
Згідно вимог пункту "ж" частини 5 статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця).
Так, за приписами частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Відповідно до статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" постановою Кабінету Міністрів України №964 від 12.07.2006 затверджено "Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти".
Пунктом 1 Порядку №964 передбачено, що цей порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (надалі по тексту також - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (надалі по тексту також витрати).
В силу вимог пункту 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з:
- грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;
- перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку;
- оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.
Розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів (пункт 4 Порядку №964).
На виконання вищевказаного пункту 3 Порядку №964 Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ від 16.07.2007 за №419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений "Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" (надалі по тексту також Порядок №419/831/240/605/537/219/534).
Підпунктом 1.1 пункту 1 Порядок №419/831/240/605/537/219/534 визначено, що даний Порядок розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Державній прикордонній службі України, Управлінню державної охорони України, Службі безпеки України та Державній спеціальній службі транспорту України (надалі по тексту також - міністерства) витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу (надалі по тексту також - ВНЗ), у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у військових формуваннях, правоохоронних органах або органах спеціального призначення після закінчення ВНЗ.
Згідно підпункту 1.2 пункту 1 вказаного Порядку зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.
У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ (абзац 3 підпункту 2.3 пункту 2 Порядку).
В той же час, пунктом 7 Порядку №964, визначено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Відтак, Харківським національним університетом Повітряних Сил відповідно до вимог Порядку №964 та Порядку №419/831/240/605/537/219/534 розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача з дня його зарахування до Університету по день виключення зі списків особового складу вищого навчального закладу, загальна сума яких склала 1 425 387,14 гривень, в тому числі: по грошовому забезпеченню 1 295 506,94 гривень; по продовольчому забезпеченню 99 568,14 гривень; по медичному забезпеченню 1 473,14 гривень; по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 28 838,92 гривень (а.с.12), що підтверджено Розрахунком №37 від 10.01.2024.
Повертаючись до фактичних обставин справи, як слідує із змісту абзацу 6 пункту 1 Контракту, відповідач взяв на себе обов`язок добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Проставлений підпис ОСОБА_1 у вказаному Контракті свідчить про ознайомлення останнього, станом на момент укладення контракту, про обов`язок відшкодування таких витрат у разі виникнення вищевказаних обставин (а.с.9-10), а особиста обізнаність відповідача з 10.01.2024 про визначену загальну суму розрахунку витрат вказує на несплату в добровільному порядку (не пізніше 15-ти днів з дати витання наказу про відрахування) коштів в розмірі 1 425 387,14 гривень (а.с.12).
Враховуючи те, що відповідачем не відшкодовано у добровільному порядку витрати, пов`язані з утриманням під час його навчання у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба у розмірі 1 425 387,14 гривень, то суд вважає підставним звернення Університету до суду із вказаним позовом, у спосіб визначений частиною 10 статті 25 "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідачем доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у Харківському національному університеті в розмірі 1 425 387,14 гривень, в межах заявлених позовних вимог, суду не надано.
З приводу тверджень відповідача, що грошове забезпечення військовослужбовця є винагородою за державну службу особливого характеру, а виплата останнього відноситься до видатків у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, виплаченого за період військової служби, відтак на підставі пункту 13 Розділу І "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за №260 від 07.06.2018, затвердженим наказом Міністерства оборони України, не підлягає стягненню, суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання про віднесення грошового забезпечення військовослужбовця до витрат, пов`язаних із утриманням курсанта у вищому військовому навчальному закладі, Верховний Суд у постанові від 16.10.2020 у справі №1.380.2019.002683 (провадження №К/9901/9138/20) наголосив на відмінності у характері військової служби курсантів в порівнянні з іншими військовослужбовцями, зокрема, вказав, що остання обумовлена відмінностями програм фінансування, за рахунок яких здійснюється виплата їх грошового забезпечення.
Підтвердженням такого висновку, зокрема, слугують приписи абзаців 1, 2 пункту 166 Положення №1153/2008, якими обмежено види робіт та завдань, до яких можуть залучатися курсанти вищих військових навчальних закладів, що пояснюється проходженням ними військової служби у формі первинної військово-професійної підготовки.
За змістом вищезазначених приписів, курсанти під час проходження військової служби (навчання) можуть призначатися до складу добового наряду для підтримання внутрішнього порядку, охорони особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, приміщень і майна вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, здійснення контролю за станом справ у підрозділах, своєчасного вжиття заходів щодо запобігання правопорушенням, виконання інших обов`язків внутрішньої служби, а також для несення гарнізонної служби та служби гарнізонних варт у порядку, визначеному статутами Збройних Сил України.
При цьому, застосуванню також підлягає абзац 2 пункту 42 "Положення про вищі військові навчальні заклади" за №467 від 12.05.2021, затверджене постановою Кабінету Міністрів України (надалі по тексту також Положення №467), котрий встановлює заборону залучення під час освітнього процесу, в тому числі, курсантів до виконання робіт чи до участі в заходах, не пов`язаних з реалізацією освітньої програми, крім випадків, передбачених рішенням Кабінету Міністрів України.
У постанові від 13.01.2023 у справі №440/2692/20 Верховний Суд дійшов висновку, що грошове забезпечення курсантам вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання виплачується за місцем проходження служби (навчання) виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання.
Про відмінність витрат на грошове забезпечення курсанта від видатків у сфері соціального забезпечення військовослужбовця також вказує встановлений порядок внесення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта під час навчання, до книги обліку нестач вищого навчального закладу (абзац 3 підпункту 2.3 пункту 2 Порядку №964).
Відтак, оскільки саме кошторисом (програмою фінансування) Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба були передбачені кошти на виплату грошового забезпечення курсанта ОСОБА_1 на час проходження військової служби (навчання) останнім в Університеті, суд доходить висновку про належність такої виплати до категорії витрат на навчання курсантів.
З приводу застосовності до спірних правовідносин пункту 13 Розділу І "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за №260 від 07.06.2018, затвердженим наказом Міністерства оборони України, суд зазначає таке.
Пунктом 1 Порядку №260 передбачено, що цей порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
За змістом пункту 13 Порядку №260, грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає, крім випадків повернення сум грошової допомоги (при звільненні з військової служби) у разі скасування наказу відповідного командира про звільнення військовослужбовця з військової служби відповідно до чинного законодавства України.
Грошове забезпечення згідно з цим Порядком виплачується: військовослужбовцям, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_2 (абзац 4 пункт 1 Розділ І Порядку №260).
Таким чином, попри поширення дії вищезгаданої норми на коло осіб, встановлених абзацом 4 пункту 1 Розділу І Порядку №260, до яких входять в тому числі військовослужбовці вищих військових навчальних закладів, зокрема курсанти, пункт 13 Порядку №260 не містить застережень чи вказівок, що б свідчили про його застосовність до курсантів, відрахованих з вищих військових закладів, котрі за приписами Порядку №964 зобов`язані відшкодувати виплачене грошове забезпечення в разі дострокового розірвання контракту.
Коментуючи твердження відповідача про різне регулювання спірних правовідносин "з приводу обов`язку повернення військовослужбовцем виплаченого йому грошового забезпечення, а відповідно і щодо можливості стягнення з [останнього] такого грошового забезпечення", передбачене Порядком №260 та Порядком №964, суд виходить з такого.
Як вже було зазначено судом вище по тексту судового рішення, зі змісту пункту 1 Порядку №964 випливає, що останній визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через […] невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) […] витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти, в той час як пунктом 1 Порядку №260 передбачено, що такий визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
В силу вимог пункту 3 Порядку №964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з, в тому числі, грошовим забезпеченням.
За приписами пункту 13 Порядку №260, грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає, крім випадків повернення сум грошової допомоги (при звільненні з військової служби) у разі скасування наказу відповідного командира про звільнення військовослужбовця з військової служби відповідно до чинного законодавства України.
Суд зазначає, що законодавство, застосовне до спірних правовідносин, не містить визначення понять "відшкодування/відшкодовувати" та "повернення/повертати", а тому, вирішуючи спір у цій частині, суд, серед іншого, виходить з тлумачення вищезазначених понять (в юридичному значенні), наведених у Великому тлумачному словнику сучасної української мови (250000 / уклад. та голов. ред. В. Т. Бусел. - Київ; Ірпінь: Перун, 2005. - VIII, 1728 с.).
Так, відповідно визначення, наведеного в згаданому джерелі, "відшкодуванням" є те, що повертається комусь за зроблену шкоду, витрати; "відшкодовувати" поповнювати витрати, збитки чимсь іншим.
В свою чергу, термін "повернення" словником трактується, як відновлення чого-небудь до попереднього стану; "повертати" віддавати назад що-небудь узяте, вертати.
З огляду на таке, суд доходить висновку, що поняття "відшкодування/відшкодовувати" та "повернення/повертати" не є тотожними за своїм змістом.
У справі, що розглядається судом, суть спору полягає у з`ясуванні підстав, які б свідчили, що у ОСОБА_1 виник обов`язок з відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у ВНЗ, й подальшого стягнення суми заборгованості.
За приписами частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через […] невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), […] відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Як вже було встановлено судом вище, Загальний розрахунок коштів на відшкодування витрат від 10.01.2024 за №37 містить запис наступного змісту "Зобов`язуюсь добровільно відшкодувати витрати на моє утримання в університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про моє відрахування". Із даним Розрахунком 10.01.2024 під розписку ознайомлено відповідача (а.с.12).
Таким чином, твердження відповідача щодо відсутності у нього обов`язку повернути виплачене йому грошове забезпечення на підставі пункту 13 Порядку №260 судом відхиляються, оскільки у спірних правовідносинах досліджується наявність чи відсутність саме обов`язку відшкодування на користь Університету витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, який утворився в результаті дострокового розірвання з ОСОБА_1 контракту про проходження військової служби (навчання), а не відсутність обов`язку повернення грошового забезпечення, позаяк ці категорії є різними за своїм правовим змістом.
Окрім цього, судом відхиляються посилання відповідача на норму статті 1215 Цивільного кодексу України (надалі по тексту також - ЦК України) як на підставу звільнення від відшкодування саме грошового забезпечення, з наступних підстав.
У відповідності до статті 1 ЦК України, останній регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи, що відносини, які склались між позивачем та відповідачем під час навчання в Університеті є відносинами у сфері публічної служби, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16, то норми Цивільного кодексу України, у тому числі стаття 1215 ЦК України, не застосовується до спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем.
Не підлягає застосуванню до спірних правовідносин й посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові у цивільній справі № 617/640/16-ц, адже висновки суду стосуються законності окремих умов договору на навчання, а в даних правовідносинах укладений Контракт є чинним, не оскаржений та не скасований в судовому порядку, а тому умови Контракту підлягають виконанню сторонами, які їх підписали.
Слушними є доводи позивача, що невідшкодування на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба відповідачем суми витрат, пов`язаних з його утриманням в Університеті, тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави. Це проявляється у створенні умов для невиконання видаткової частини Держбюджету, що у кінцевому рахунку веде до зниження боєздатності Збройних Сил України та нанесення шкоди національній економіці України.
Невідшкодована на користь Харківського національного університету Повітряних Сил відповідачем сума витрат, пов`язаних з його утриманням в Університеті, - це не отримані державою кошти на національну оборону, що, у свою чергу, завдає шкоду безпосередньо інтересам держави.
Решта доводів сторін висновків суду та рішення по суті спору не змінюють.
З огляду на вказане, вимоги Університету до ОСОБА_1 є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
Відтак, слід стягнути із ОСОБА_1 на користь Університету, витрати, пов`язані з утриманням відповідача під час його навчання у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба у розмірі 1 425 387,14 гривень.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (ідентифікаційний код юридичної особи 24980799) кошти в розмірі 1 425 387,14 гривень (один мільйон чотириста двадцять п`ять тисяч триста вісімдесят сім гривень чотирнадцять копійок) відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у закладі, в якому проходив військову службу (навчання).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (ідентифікаційний код юридичної особи 24980799), вул. Сумська, 77/79, м. Харків, 61023;

представник позивача Філліпов Олександр Віталійович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; довіреність від 10.10.2023), АДРЕСА_7 ;

відповідач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ); адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_6 ; фактична адреса несення служби на час відкриття провадження у справі: АДРЕСА_8 ; фактична адреса несення служби на час ухвалення рішення суду: Мікрорайон Авіатор (в/ч НОМЕР_1 ), м. Чугуїв, Харківська область, 63501;

представник відповідача адвокат Максимов Микола Ігорович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5194 від 26.09.2018; ордер на надання правової допомоги серії АН №1002060), бізнес-центр "Палладіум Сіті", офіс 1317, вул. Антоновича, 177, м. Київ, Київська область, 03150.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення не набрало законної сили.

Суддя ______________ Чуприна О.В.

/підпис/

"____" ______________ 2024 року

м.п.