Справа № 591/2262/24
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/2262/24
Провадження № 2-а/591/25/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №591/2262/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кундас Вікторії Андріївни до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника - адвокат Кундас В.А. звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 22 лютого 2024 року постановою №145 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Сумської міської ради до позивачки застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1020,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Зазначає, що підставою накладення штрафу став протокол про адміністративні правопорушення від 01 лютого 2024 року.

Вважає, що адміністративна комісія допустилась помилкової оцінки ситуації, при прийнятті рішення у даній справі грубо порушила принципи притягнення до відповідальності, діяла суб`єктивно, а у її діях відсутній склад правопорушення виходячи з наступного.

Позивачка не є суб`єктом правопорушення, що передбачене ст. 152 КУпАП України.

Суб`єктом правопорушення є суб`єкт господарювання, що здійснює підприємницьку діяльністю у вказаному в протоколах про адміністративне порушення магазинах.

Позивачка не є власником магазинів, а надає послуги іншій фізичній особі-підприємцю - ОСОБА_2 .

Право користування приміщеннями, в яких розміщено магазин належить ФОП ОСОБА_2 на підставі Договору суборенди № 01-12-23К від 01 грудня 2023 року.

Акцентує увагу на тому, що позивачка є фізичною особою-підприємцем та надає послуги ФОП ОСОБА_1 на підставі договору про надання послуг. Вона не є власником магазину та не допускала самовільне розміщення МАФ (вивіски), без відповідних дозвільних документів, а провадить господарську діяльність як незалежний суб`єкт.

На підтвердження вказаного надає копію договору про надання послуг, що укладений між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

Як вірно зазначено в п.3. Протоколу про адміністративне правопорушення № 100076 від 01 лютого 2024 року в графі «Місце роботі і посада» ОСОБА_1 працює в магазині на посаді адміністратора.

Проаналізувавши договір про надання послуг укладеного між позивачкою та ФОП ОСОБА_2 , до повноважень ОСОБА_1 відноситися:

- здійснення обслуговування клієнтів (покупців) у відповідності до правил обслуговування клієнтів (покупців);

- приймання товару, ведення обліку товару, слідкуванні за терміном його реалізації;

- організації збуту продукції, її постачання споживачам;

- участі у підготовці прогнозів, проектів перспективних і поточних планів;

- виявлянні потенційних споживачів продукції;

- розробці схем знижок у залежності від різних факторів;

- контролю стану запасів продукції;

- проведені аналізу купівельного попиту, ступеня задоволення вимог і запитів споживачів по пропонованій продукції і додаткових послугах, що робляться;

- проведення маркетингових досліджень по вивченню попиту на продукцію, перспектив розвитку ринків збуту;

- у розгляді претензій споживачів і підготовці відповідей на пред`явлені позови, а також претензій споживачам при порушенні ними умов договорів (прострочення приймання, оплати, ін.).

Позивачка не є суб`єктом даного правопорушення, у зв`язку з цим її не може бути притягнуто до відповідальності за правопорушення, що зафіксоване в Протоколі про адміністративне правопорушення, який став підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при Виконавчому комітету Сумської міської ради № 145 від 22 лютого 2024 року; стягнути з Виконавчого комітету Сумської міської ради на користь позивачки судові витрати які складаються із судового збору в сумі 968,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2024 року відкрите провадження у справі за вказаним адміністративним позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представником відповідача 02 квітня 2024 року надано суду відзив на позов, в якому зазначає, що адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Сумської міської ради на підставі порушення Правил благоустрою міста Суми, затверджених рішенням Сумської міської ради від 26 грудня 2014 року № 3853-МР «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми», відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за №145 від 22 лютого 2024 року.

Позивачем допущено порушення п.п.9 п.11.2 розділу XI Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР, що передбачає адміністративну відповідальність відповідно до ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Відповідно до п. 2, 3 ч.2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту є нормативно-правовим актом, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

26 грудня 2014 року рішенням Сумської міської ради № 3853-МР затверджено «Правила благоустрою міста Суми» із додатком до рішення. Дані Правила є обов`язковими до виконання на території міста Суми згідно положень частини першої статті 144 Конституції України. Невиконання «Правил благоустрою міста Суми», їх порушення, - є підставою для притягнення порушників до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Відповідно до вищезазначених Правил благоустрою суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до Господарського кодексу України, а також. інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці;

суб`єкти у сфері благоустрою населених пунктів - є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни, фізичні особи-підприємці.

За фактом порушення п.п.9 п.11.2 розділу XI Правил благоустрою міста Суми відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення Серії ДІР СМР №100076 від 01 лютого 2024 року.

Відповідно до змісту вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 01 лютого 2024 року о 10.10 год. начальником відділу контролю за благоустроєм управління територіального контролю Департаменту інспекційної роботи Сумської міської ради ОСОБА_3 виявлено за адресою АДРЕСА_3 адміністратор магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 на фасаді будівлі розмістила МАФ (вивіску) магазину без наявності проектно-дозвільної документації, затвердженої в установленому порядку, що є порушенням п.п.9 п.11.2 розділу XI Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР і передбачає адміністративну відповідальність згідно статті 152 КУпАП Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

На місці здійснення підприємницької діяльності в магазині АNDІ по АДРЕСА_1 безпосередньо була відсутня проектно-дозвільна документація на розміщення рекламних конструкцій не лише на ФОП ОСОБА_1 , а і на ФОП ОСОБА_2 . Працівник департаменту інспекційної роботи фактично був позбавлений можливості встановити, хто саме повинен звертатись за погодженням рекламної конструкції, у зв`язку з ненаданням такої інформації.

Відповідно до п.п.9 п.11.2 розділу XI Додатку до вищезазначеного рішення Сумської міської ради від 26 грудня 2014 року № 3853-МР для учасників правовідносин у сфері благоустрою (підприємств, установ, організацій (в особі їх посадових осіб), фізичних осіб - підприємців, громадян, іноземців, осіб без громадянства), встановлено обов`язок: розміщувати елементи зовнішньої реклами, рекламоносії, малі архітектурні форми, тимчасові споруди та елементи зовнішнього благоустрою на підставі проектно-дозвільної документації, затвердженої у встановленому порядку.

Особою, на яку покладаються обов`язки відповідно до наведених вище пунктів Правил, є саме суб`єкт господарювання.

Як зазначено в позовній заяві, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та надає послуги ФОП ОСОБА_2 , що свідчить про здійснення підприємницької діяльності безпосередньо в цьому ж магазині.

Під час складення протоколу ОСОБА_1 не надала саме таких пояснень та не вказала відповідальну особу чи підприємця за встановлення вивіски, а лише зазначила, що надасть пояснення на адміністративній комісії. Про дату, час та місце розгляду справи ознайомлена, отримавши другий примірник протоколу та поставивши свій особистий підпис.

До протоколу 100075 від 01 лютого 2024 року не долучено жодних договорів суборенди чи будь-яких договорів співробітництва (надання послуг) іншому підприємцю, не повідомлено інспектора Департаменту інспекційної роботи, що не має відношення до розміщення вивіски, про що зазначено в позовній заяві.

Складений відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення відповідає всім вимогам змісту протоколу про адміністративне правопорушення згідно ст.256 КУпАП та направлений на розгляд адміністративної комісії.

22 лютого 2024 року на засіданні адміністративної комісії розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення Серії ДІР СМР №100076 від 01 лютого 2024 року, фотоматеріал доданий до адміністративного протоколу.

На засідання адміністративної комісії ОСОБА_1 не прибула, будь-яких додаткових пояснень, клопотань чи заперечень на адресу Виконавчого комітету Сумської міської ради не надходило.

Розгляд справи відбувався за наявними матеріалами у справі, без участі порушника, зважаючи на те, що ОСОБА_1 повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, докази та з`ясувавши всі обставини справи, рішенням адміністративної комісії позивача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафної санкції у сумі 1020 гривень, в межах санкції ст. 152 КУпАП.

Постанову №145 від 22 лютого 2024 було направлено через AT "Укрпошта" на адресу проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_2 рекомендованим листом трек.№ 260. Відправлення вручено особисто 27 лютого 2024 року.

Таким чином, адміністративною комісією прийнято рішення на підставі тих матеріалів, які були наявні в матеріалах справи на дату розгляду, з дотриманням процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи вищезазначене, через ігнорування та особисте небажання позивача прийняти участь в розгляді адміністративної справи, надання письмових пояснень чи заперечень, позбавило її можливості захистити свої права та інтереси, під час розгляду справи на засіданні адміністративної комісії.

Факт порушення позивачем п.п.9, п.11.2 розділу XI Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР підтверджується:протоколом про адміністративне правопорушення Серії ДІР СМР №100076 від 22.02.2024; фотоматеріалами правопорушення, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Посадовою особою, яка виявила правопорушення, належним чином з`ясовані всі обставини правопорушення на місці його виявлення, а рішення адміністративної комісії прийнято з дотриманням процедури та строків розгляду справи.

Стосовно витрат на правничу допомогу зазначає, що представником позивача не надано детального опису робіт (наданих послуг), та витрат часу на їх виконання адвокатом позивача.

Такі послуги, як: - юридична експертиза документів, що стала відома в ході розгляду справи; - складення заяви про забезпечення позову/доказів; - пропозиції щодо надання правничої допомоги із вказівкою кількісно-якісних показників, - неможливо встановити яка саме робота була виконана та чи відноситься вона до розгляду даної справи.

Враховуючи малозначність справи, ціну позову, мінімальну кількість додатків, розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відсутність необхідності вивчення нормативно-правової бази, судової практики, вважає, що витрати не є співмірними, дана справа не потребує витрат значної кількості часу, особистої участі в судових засіданнях та аналізу судової практики тощо.

Просить суд відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю, залишити оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача без змін, а також відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (а.с.21-40).

04 квітня 2024 року від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Кундас В.А. надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідно до п. 15 ч.1 статті 1 Закону України «Про рекламу» від 3 липня 1996 року №270/96-ВР (далі - Закон №270/96-ВР) реклама - інформація про особу, ідею та/або товар, розповсюджена за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена, щоб сформувати або підтримати у прямий (пряма реклама, телепродаж) або непрямий (спонсорство, розміщення товару (продакт-плейсмент) спосіб обізнаність споживачів реклами та їхній інтерес щодо таких особи, ідеї та/або товару.

Відповідно до ч.6 статті 9 Закону№270/96-ВР, вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, комерційне (фірмове) найменування, торговельну марку, що правомірно використовується цією особою, належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи:, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування: особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, на якому розміщено власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу до такого приміщення, не вважається рекламою.

Зазначає про те, що інформація на фасадній конструкції яка розміщена на нежитловому приміщенні розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не може вважатися рекламою, оскільки вона не вказує на конкретну, індивідуально визначену особу, ідею або на конкретний, індивідуально визначений товар, та не формує ніякої обізнаності та інтересу про таку особу, ідею або конкретно визначений товар, а тому не потребує отримання спеціального дозволу на її розміщення.

Крім цього, Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 6 вересня 2005 року № 2806-ІV визначено правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів.

Закон України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» 19 травня 2011 року № 3392-IV наводить вичерпний перелік документів дозвільного характеру у значенні, наведеному у Законі України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та забороняє вимагати від суб`єктів господарювання отримання документів дозвільного характеру, які не внесені до Переліку, затвердженого цим Законом.

В зв`язку з чим, відповідач не має право вимагати ніякі дозвільні документи на розміщення на фасаді будівлі інформаційної вивіски.

Крім цього, з 8 листопада 2022 року, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2022 року № 943-р «Деякі питання Національного органу інтелектуальної власності» створено державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ) що є суб`єктом, який виконує функції НОІВ (Національний офіс інтелектуальної власності).

Відповідно до Статуту Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності» метою діяльності УКРНОІВІ є здійснення повноважень у сфері інтелектуальної власності, визначених законами України

Предметом діяльності УКРНОІВІ є: приймання заявок, проведення їх експертизи, прийняття рішень щодо них; здійснення державної реєстрації об`єктів права інтелектуальної власності та видача охоронних документів; опублікування офіційних відомостей про об`єкти інтелектуальної власності та про подані заявки на торговельні марки (знаки для товарів і послуг) та інше.

24 липня 2023троку до «УКРНОІВІ» було подано заявку, зареєстровануза № m202313141 на реєстрацію знака на товари та послуги «АNDI». Зазначене підтверджується відповідною розпискою ДО «УКРНОІВІ» про одержання електронної заявки на знак для товарів і послуг.

Зазначена інформація є публічною, її достовірність можна перевірити за наступною електронною адресою: https://sis.nipo.gov.ua/uk/search/simple/.

Відповідно до п. 1 ст.16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів послуг», права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки.

Відповідно до п.2 ст.16 зазначеного Закону, свідоцтво надає його власнику право використовувати торговельну марку та інші права, визначені цим Законом.

Відповідно до п.4 ст.16 зазначеного Закону, використанням торговельної марки визнається: нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення).

Таким чином, подання заяви про реєстрацію торговельної марки надає правозаявнику використовувати її на вивісці на підставі укладеного ліцензійного договору.

Відповідно до п. 61 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» оскільки згідно з пунктом 1 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" з датою подання заявки на знак пов`язується виникнення прав, які випливають із свідоцтва про право власності на знак, у вирішенні питання про момент виникнення у власника свідоцтва на знак для товарів і послуг права забороняти його використання іншими особами господарському суду необхідно точно з`ясовувати дату подання заявки на знак і дату видачі відповідного свідоцтва.

За вказаних обставин з датою подання заявки на знак пов`язується виникнення прав, які випливають із свідоцтва про право власності на знак, незалежно від фактичного отримання особою свідоцтва на знак для товарів і послуг.

Однак у разі відмови у видачі свідоцтва особа не набуде жодних прав на знак для товарів та послуг в т.ч. і від дати подання заявки на знак для товарів і послуг.

Станом на день розгляду справи відсутнє рішення про відмову у видачі свідоцтва на знак для товарів та послуг за заявкою від 24 липня2023 року № m202313141.

Окрім того, згідно статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки.

За вказаних обставин використання на фасадній конструкції «АNDI» є використанням саме торговельної марки за заявкою від 24 липня 2023 року № m202313141, оскільки її використано у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки.

Щодо витрат на правничу допомогу зазначає, що для доведення неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу сторона по справі має надати докази щодо наявності на ринку України адвокатів, що надають аналогічні за об`ємом та складністю послуги, але при цьому вартість таких послуг у них менша ніж заявлена. Така інформація може бути взята, як з відкритих джерел (оголошення, сайти адвокатів або юридичних фірм/об`єднань) так і з рішень рад адвокатів регіонів, якими затверджені орієнтовні розцінки на адвокатські послуги або з інших документально підтверджених джерел.

Доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до цієї справи, відповідач не надав.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім цього, повідомляє що між клієнтом та представником позивачки підписано акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги. Вартість витрат на правову допомогу склала 5000,00 грн.

Просить позовну заяву ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради задовольнити в повному обсязі (а.с.41-47).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою № 145 від 22лютого 2024 року на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 1020 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

В постанові зазначено, що 01 лютого 2024 року о 10:10 год.начальником відділу контролю та благоустрою управління територіального контролю Департаменту інспекційної роботи Сумської міської ради ОСОБА_3 виявлено за адресою: АДРЕСА_3 на фасаді будівлі адміністратор магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 розмістила МАФ (вивіску) без проектно-дозвільної документації затвердженої в установленому порядку, що є порушенням п.п.9 п.11.2 розділу XI Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР і передбачає адміністративну відповідальність згідно статті 152 КУпАП Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів (а.с.8, 38).

В протоколі про адміністративне правопорушення №145від 22 лютого 2024 року зазначено, що 01 лютого 2024 року о 10:10 год. начальником відділу контролю та благоустрою управління територіального контролю Департаменту інспекційної роботи Сумської міської ради ОСОБА_3 виявлено за адресою: АДРЕСА_3 на фасаді будівлі адміністратор магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_1 розмістила МАФ (вивіску) без проектно-дозвільної документації затвердженої в установленому порядку, що є порушенням п.п.9 п.11.2 розділу XI Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР (а.с. 36).

Відповідно до ст. 152 КУпАП за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, суб`єкт владних повноважень (чи суд) встановлює наявність складу адміністративного правопорушення (проступку).

Як встановлено під час вивчення матеріалів справи, відповідачем було прийнято рішення про накладення на позивачку адміністративного стягнення за ст. 152 КУпАП згідно постанови № 145 від 22 лютого 2024 року в сумі 1020,00 грн. з підстав порушення нею п.п. 9 п.11.2 розділу XI Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР.

Відповідно до п.п. 9 п. 11.2 розділу XI Додатку до вищезазначеного рішення Сумської міської ради від 26 грудня 2014 року № 3853-МР для учасників правовідносин у сфері благоустрою (підприємств, установ, організацій (в особі їх посадових осіб), фізичних осіб - підприємців, громадян, іноземців, осіб без громадянства), встановлено обов`язок: розміщувати елементи зовнішньої реклами, рекламоносії, малі архітектурні форми, тимчасові споруди та елементи зовнішнього благоустрою на підставі проектно-дозвільної документації, затвердженої у встановленому порядку.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, суб`єкт владних повноважень (чи суд) встановлює наявність складу адміністративного правопорушення (проступку).

Особлива частина КУпАП України дає поняття складу адміністративного проступку - об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона та суб`єкт адміністративного проступку, які встановлюють нерозривну єдність.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення є підприємства, організації і установи, незалежно від їх відомчого підпорядкування, а також власники і орендарі будинків.

Як вбачається з наданого позивачкою копією договору про надання послуг від 10 грудня 2023 року, між ФОП ОСОБА_2 (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір, за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з:

- здійснення обслуговування клієнтів (покупців) у відповідності до правил обслуговування клієнтів (покупців);

- приймання товару, ведення обліку товару, слідкуванні за терміном його реалізації;

- організації збуту продукції, її постачання споживачам;

- участі у підготовці прогнозів, проектів перспективних і поточних планів;

- виявлянні потенційних споживачів продукції;

- розробці схем знижок у залежності від різних факторів;

- контролю стану запасів продукції;

- проведені аналізу купівельного попиту, ступеня задоволення вимог і запитів споживачів по пропонованій продукції і додаткових послугах, що робляться;

- проведення маркетингових досліджень по вивченню попиту на продукцію, перспектив розвитку ринків збуту;

- у розгляді претензій споживачів і підготовці відповідей на пред`явлені позови, а також претензій споживачам при порушенні ними умов договорів (прострочення приймання, оплати, ін.).

Місце виконання договору: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

За договором суборенди № 01-12-23К від 01 грудня 2023 року ФОП ОСОБА_4 передала, а ФОП ОСОБА_2 прийняла в тимчасове оплатне користування нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-13).

Приймаючи рішення про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, відповідач не врахував, чи може позивачка бути суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки відомості, які б вказували на те, що позивачка є адміністратором магазину ІНФОРМАЦІЯ_1, та саме нею було розміщено МАФ (вивіску) магазину за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно, відсутній і склад адміністративного правопорушення, оскільки наявність суб`єкта обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння як адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вказане відповідачем в порушення ст. 77 КАС України не доведено правомірність свого рішення та не спростовані доводи заявленого позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення заявленого адміністративного позову в частині скасування оскаржуваної постанови.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (в подальшому - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19.

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 у справі № 520/9115/19, № 640/19536/18 від 03.02.2022.

Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Матеріалами справи встановлено, що позивач на підтвердження витрат з оплати правової допомоги, понесених нею при розгляді справи у суді першої інстанції надано Додаток 1 до договору про надання правничої допомоги від 29 лютого 2024 року - замовлення на надання правничої допомоги, Додаток 2 до договору про надання правничої допомоги від 29 лютого 2024 року -акт про надання професійної правничої допомоги від 04 березня 2024 року, квитанція до прибуткового ордеру № 5 від 04 березня 2024 року на суму 5000,00 грн. (а.с.6, 7).

Оцінивши обставини справи та надані докази у їх сукупності, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

За змістом ч.1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом

Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин необхідно стягнути з Сумської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 241-246, 257-262, 286, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кундас Вікторії Андріївни до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Сумської міської ради № 145 від 22 лютого 2024 року про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу доОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП.

Стягнути з Сумської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору та 2500 грн.00 коп. витрат по сплаті професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: виконавчий комітет Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, майдан Незалежності, буд. 2, .

Суддя А.П. Сидоренко