Справа № 520/3380/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питання прийняття позову до розгляду

та відкриття провадження в адміністративній справі

12 квітня 2024 р. справа №520/3380/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову

ОСОБА_1
до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба
про1) визнання протиправною бездіяльності Харківського національного університету повітряних сил щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення не в повному обсязі за період з 01.03.2018 року по 01.10.2019 року без урахування фіксованої величини 4095,31 грн; 2) зобов`язання Харківського національного університету повітряних сил здійснити нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4095,31 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 01.10.2019 року включно відповідно до приписів абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та здійснити доплату донарахованих сум індексації грошового забезпечення, -

встановив:

Позов надійшов до суду 06.02.2024р. і ухвалою суду від 07.02.2024р. був залишений без руху у зв`язку з недоліками в оформленні у вигляді відсутності юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із долученням належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів настання цього наслідку через дію поважної причини.

До суду 12.02.2024 р. (зареєстровано 16.02.2024р.) від представника заявника надійшов процесуальний документ, в якому містяться посилання на постанову Верховного Суду від 12.05.2022 у справі №480/5934/21 та твердження про своєчасне звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 16.02.2024р. було продовжено строк для усунення недоліків в оформленні позову, зазначених в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2024р. по справі №520/3380/24 на 5 днів з моменту отримання даної ухвали, оскільки з 30.06.2023р. для заявника розпочав перебіг строк на звернення до суду із вимогами про неналежну оплату часу військової служби. Проте доказів неможливості звернення до суду з моменту припинення карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (тобто у період 01.07.2023р.06.02.2024р.), у встановлений ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2024р. строк заявником до суду подано не було.

Оскільки позивач не заявив про намір відмовитися від усунення недоліків в оформленні позову і судом наразі не виявлено підстав для висновку про неналежне виконання позивачем процесуальних обов`язків у справ, але у строк, встановлений судом, недоліки позовної заяви не усунуто, суд продовжив строк для усунення недоліків поданої позовної заяви.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслана позивачу на адресу, зазначену у позовній заяві як адресу реєстрації місця проживання у паспорті серії НОМЕР_1 , однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою про неможливість вручення у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

З метою уникнення будь-яких вигаданих закидів у створенні перешкод у доступі до суду ухвалою суду від 25.03.2024р. було продовжено позивачу строк для усунення недоліків в оформленні позову, зазначених в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2024р. по справі №520/3380/24 на 5 днів з моменту отримання даної ухвали, оскільки позивачем 12.02.2024 р. (зареєстровано 16.02.2024р.) на виконання ухвали суду від 07.02.2024р. про залишення позову без руху було подано процесуальний документ з викладенням власних суджень стосовно строку звернення до суду та з проханням відкрити провадження у справі, що суд розцінює як намір усунути недоліки позовної заяви, але на виконання ухвали суду від 16.02.2024р. заяви про поновлення строку до суду не подав та у суду відсутні докази отримання зазначеної ухвали позивачем.

09.04.2024р. заявник подав до суду заяву, в обґрунтування якої зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин частина 2 статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком. Конституційний Суд України в п. 2.3 мотивувальної частини Рішення № 9-рп/2013 від 15.10.2013 при тлумаченні статті 233 КЗпП України виходить з того, що право на отримання заробітної плати повинно бути гарантоване незалежно від строку. Таким чином в цій статті КЗпП України встановлена додаткова гарантія для осіб, що звертаються до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, тому, за твердженням позивача, вона не обмежена строком звернення до суду із позовом про стягнення індексацій грошового забезпечення.

Суд, розглянувши подану заяву з викладеною правовою позицією заявника стосовно строку звернення до адміністративного суду, зазначає, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, до 19.07.2022 року звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак, 19.07.2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352 (далі - Закон №2352), яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Згідно з п.5 ст.122 КАС України, ст.233 Кодексу законів про працю України у редакції Закону України від 01.07.2022р. №2352-ІХ та з урахуванням ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) і рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) строк заявлення вимог про оплату праці (винагороду за службу) (які виникли з 20.07.2022р.) може бути збільшений до 3 місяців від дати коли особі стало відомо про існування порушеного права.

Відтак, унесенням до Кодексу законів про працю України вказаних змін законодавець, виклавши у новій редакції ч.1 та ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, увів строки звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.

При цьому, правова категорія "заробітна плата", правова категорія "оплата праці" та правова категорія "грошове забезпечення" за правовою природою та суттю є ідентичними.

Відтак, на заявлені позивачем вимоги поширюється дія ст.233 Кодексу законів про працю України у редакції Закону України від 01.07.2022р. №2352-ІХ.

Зміст абзацу 1 ч.2 ст.122 КАС України указує на те, що початок перебігу строку звернення до суду пов`язується з днем коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що за загальним правилом про існування порушеного права на належну оплату праці заявнику не могло бути невідомо як пізніше від останньої календарної дати кожного конкретного календарного місяця (у межах якого отримувалось грошове забезпечення), так і пізніше від дати звільнення з військової служби (стосовно останнього календарного місяця служби).

Найманий публічний працівник має фізичну змогу перевірити правильність та повноту оплати праці за кожен окремий календарний місяць, а настання події звільнення зумовлює у роботодавця виникнення обов"язку проведення оплати праці за останній календарний місяць служби та проведення платежів, пов"язаних саме із звільненням, а не з усією попередньою публічною службою особи.

Подальші події листування із суб`єктом владних повноважень та/або отримання особою консультацій правового характеру від будь-яких осіб (у тому і у межах професійної правничої допомоги адвоката) об"єктивно не здатні змінити дату обізнаності учасника суспільних відносин з фактом порушеного права, позаяк є: 1) суто формуванням власної правової позиції з приводу незгоди із відповідністю закону управлінських волевиявлень суб"єктів владних повноважень у сфері фінансового забезпечення військовослужбовця та 2) початком процедури реального захисту порушеного права (інтересу).

Від дати подання позову 06.02.2024р. у межах строку у три місяці знаходяться вимоги до 06.11.2023р.

У цьому контексті також слід звернути увагу на те, що відповідно до п.1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-VIII, з наступними змінами та доповненнями, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак, обмеження щодо застосування строків, визначених ч.2 ст.233 КЗпП України, скасовано.

Таким чином, відлік тримісячного строку для звернення з цим позовом до адміністративного суду почався 19 липня 2022 року і мав би закінчитися 19 жовтня 2022 року, якби не приписи пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, на підставі яких цей строк був продовжений до 30 червня 2023 року.

Проте, до суду з даним позовом позивач звернувся 06.02.2024 року, тобто, пропустивши також і строк, установлений ст.233 КЗпП України.

В контексті питання строків звернення до суду слід також надати правову оцінку щодо дії у часі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин».

Як вже зазначалось вище, у зв`язку із набранням чинності 19.07.2022 року таких змін, до вимог про стягнення оплати праці почали застосовуватись строки звернення за судовим захистом.

Прикінцеві та перехідні положення не містять жодних застережень щодо застосування цього закону, а тому він застосовується за загальними правилами дії у часі, у просторі та на коло осіб.

При цьому, внесення таких змін може вважатись поважною причиною для поновлення строку, оскільки така не залежала від волі позивача.

Проте, із набранням 19.07.2022 року чинності Законом №2352-ІХ частини перша та друга ст.233 КЗпП України діють у новій редакції й, аналізуючи положення цієї статті у часових межах існування її юридичних норм у зіставленні з нормами п.1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, згідно із якими під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, необхідно зазначити таке:

- норми ч.5 ст.122 КАС України є загальними нормами для правовідносин з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, відносно норм іншого закону, які встановлюють інший строк звернення до суду у спорах, що виникають з цих правовідносин (публічної служби);

- стаття 122 КАС України, зокрема ч.5 цієї статті, не містить норм, які б регулювали порядок звернення осіб, які перебували (перебувають) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці;

- строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення заробітної плати визначений у ст.233 КЗпП України, норми якої є для цих (спірних) правовідносин спеціальними відносно приписів ч.5 ст.122 КАС України, які є загальними і з них не можна прямо зробити висновок стосовно строків звернення до суду для захисту права на заробітну плату;

- з 19.07.2022 року для звернення до адміністративного суду з таким позовом, як даний, передбачений тримісячний строк (ч.1 ст.233 КЗпП України), відлік якого треба починати з 19.07.2022 року, тобто з дати набрання чинності Законом №2352-ІХ;

- відтак тримісячний строк для звернення з цим позовом до адміністративного суду завершився 19 жовтня 2022 року, проте на підставі пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України був продовжений до 30 червня 2023 року.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 07.12.2023 року у справі №990/242/23, від 29.11.2023 року у справі №990/233/23.

Суд вважає, що проходження громадянином військової служби в умовах повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України дійсно здатне призвести до фізичної неможливості вчинення процесуальної дії з подання позову, але виключно у разі наявності об"єктивно нездоланних та непереборних чинників, котрі заважають цьому.

Однак, сама по собі обставина проходження громадянином військової служби поза межами випадків безпосередньої участі у бойових зіткненнях з ворогом не є поважною причиною поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Між тим, у даному конкретному випадку (незважаючи на вимогу суду) доказів проходження заявником військової служби в умовах постійної та безперервної участі у веденні бойових дій, що б дійсно виключало можливість подання позову до суду, заявником до матеріалів позову не приєднано та до заяви від 29.01.2024р. також на додано.

В контексті спірних правовідносин суд звертає увагу, що правила та процедури оплати часу служби військовослужбовців по лінії Міністерства оборони України деталізовані приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197; далі за текстом - Порядок №260).

Згідно з п.8 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.

Суд вважає, що у кореспонденції з положеннями ст.233 Кодексу законів про працю України у редакції Закону України від 01.07.2022р. №2352-ІХ норми п.8 Розділу І Порядку №260 виключають виникнення у суб"єкта владних повноважень обов"язку провести на календарну дату звільнення особи з військової служби усі виплати усі за попередні календарні місяці служби, котрі не пов"язані саме з подією звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 6 ст.161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Доводи заявника з приводу строку звернення до суду у даному конкретному випадку наразі не можуть бути визнані переконливими та достатніми у розумінні п.5 ч.1 ст.171 КАС України для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду, але зміст обраних заявником аргументів явно та очевидно не виключає ймовірності існування дійсних перешкод у своєчасному зверненні до суду.

Разом з тим, суд зважає, що відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 06.04.2023р. по справі №260/3564/22, від 27.04.2023р. по справі №300/4201/22, від 20.11.2023р. по справі №160/5468/23, ухвалі від 22.01.2024р. по справі №990/235/23, рішенні від 05.02.2024р. у справі №990/235/21 з огляду на незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, дія статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності. Оскільки, спірні правовідносини між сторонами з приводу спору про заробітну плату виникли до 19.07.2022, за правовою позицію Верховного Суду на них не розповсюджується обмеження будь-яким строком звернення до суду.

Судом з"ясовано, що рішення Верховного Суду від 05.02.2024р. по справі №990/235/23 наразі знаходиться на апеляційному перегляді Великої Палати Верховного Суду.

Підсумовуючи викладені вище міркування, з метою унеможливлення будь-яких закидів у створенні перешкод у доступі до правосуддя суд вважає за справедливе відступити від обов"язку вирішити питання достатності підстав для визнання поважними причин пропуску строку на звернення до суду саме на стадії відкриття провадження в адміністративній справі і вирішити дане питання під час розгляду справи по суті.

Оскільки матеріали позову за іншими критеріями не містять явних та очевидних у розумінні ст.ст.21, 25, 26, 45, 160, 161, 171, 172 КАС України перешкод для початку процедури вирішення ініційованого спору у порядку адміністративного судочинства, то суд вважає за справедливе прийняти рішення про відкриття провадження у справі.

З огляду на ч.4 ст.12, ч.3 ст.257, ч.4 ст.257, ч.6 ст.262 КАС України ініційований спір підлягає вирішенню у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без повідомлення (виклику) осіб.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4, 12, 171, 173, 175, 256, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

1. Прийняти позов до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі. Копії даної ухвали направити учасникам справи. Роз`яснити, що надсилання процесуальних документів буде здійснюватись за указаними у позові адресами. Повідомити відповідач про необхідність виконання вимог ч. 6 ст. 18 КАС України. Сповістити, що інформація відносно справи може бути отримана за посиланням: http://court.gov.ua/fair/sud2070.

2. Здійснювати розгляд та вирішення справи одноособовим складом суду у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін.

3. Зобов`язати відповідача подати до суду: 1) відзив на позов, де чітко та однозначно зазначити про те, які з викладених у позові обставин визнаються, а які заперечуються; 2) УСІ ДОКАЗИ на підтвердження висловлених аргументів та на висвітлення обставин спору, зокрема, але не виключно докази про проходження заявником публічної служби із відображенням дати зарахування на кожну нову штатну посаду та звільнення/переміщення/переведення; докази про причини невиплати індексації грошового забезпечення; докази про розмір грошового забезпечення заявника станом на лютий 2018р. та станом на березень 2018р.; докази про наявність/відсутність підвищення грошового забезпечення заявника за березень 2018р. порівняно із лютим 2018р.; докази про види грошового забезпечення, за рахунок яких відбулось підвищення грошового забезпечення заявника за березень 2018р. порівняно із лютим 2018р.; докази стосовно виплати заявнику індексації грошового забезпечення та розмір виплаченої індексації за період з 01.03.2018 р. по 01.10.2019 р.; докази про алгоритм обчислення індексації грошового забезпечення за усіма розрахунковими елементами; а також будь-які інші докази, котрі доводять необґрунтованість позову); 3) письмові пояснення та докази з приводу існування поважних причин ненадання відзиву на позов - у строк не пізніше 15 днів з дати одержання цієї ухвали.

4. Запропонувати подати до суду відповідь на відзив та заперечення протягом трьох календарних днів від одержання відповідних процесуальних документів разом з доказами про таку дату. Роз`яснити, що про неможливість подання доказів слід письмово повідомити суд протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

5. Роз`яснити наявність процесуальних прав і обов`язків, передбачених ст.44, 45, 47, 60, 131 КАС України та неприпустимість як зловживання процесуальними правами, так і недобросовісного виконання процесуальних обов`язків.

6. Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сліденко