Справа № 160/19709/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1 Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області, відповідача 2 Голови Синельниківської районної державної адміністрації Начальника Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області Назарчук Світлани Григорівни про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,-
07.08.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Районної військової адміністрації Синельниківської районної державної адміністрації, поданий через систему «Електронний суд» представникам позивача адвокатом Гармаш Іриною Сергіївною, в якій позивач просить суд:
- визнати незаконним та скасувати Розпорядження начальника районної військової адміністрації Синельниківської районної державної адміністрації № К-4 від 04.03.2022 про звільнення з посади ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків;
- зобов`язати начальника районної військової адміністрації Синельниківської районної державної адміністрації розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України від 04.03.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 адміністративний позов було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: - уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами та/або суб`єктним складом правовідносин відповідно до вимог КАС України, а також його копії для направлення іншим учасникам справи відповідно до їх кількості; - документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі та порядку, встановлених чинним законодавством України, або зави/клопотання про звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору з наданням відповідних доказів; - доказів надсилання позивачем листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії позовної заяви доданих до неї документів, поданих в електронній формі з використанням ЄСІТС; - заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.
За даними КП «ДСС» копію вищевказаної ухвали 05.09.2023 о 14:33 надіслано одержувачу ОСОБА_2 . На підставі вищенаведених норм та обставин, оскільки представник позивача зареєстрований в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вважає, що ухвала про залишення позовної заяви без руху вважається врученою позивачеві 15.09.2023 в електронній формі шляхом її направлення на офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. Тобто, враховуючи приписи ч.7 ст.251 КАС України, строк для усунення недоліків до 25.09.2023.
26.09.2023 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Гармаш І. С. надійшли (сформовані в системі «Електронний суд» 25.09.2023):
1) заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої, зокрема, зазначено, що позивач, маючи п`ять неповнолітніх дітей, 10 березня 2022 року покинув територію України та разом з сім`єю у зв`язку з початком повномасштабної війни на території держави наразі перебуває за її межами. Таким чином, будучи необізнаним про його незаконне звільнення, ОСОБА_1 дізнався про своє порушене право лише у липні 2023 року, коли отримав від представника відповіді на адвокатський запит від Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області та Дніпропетровської обласної військової адміністрації у зв`язку із знаходженням в іншій державі та географічною віддаленістю і неможливістю самостійно отримати будь-яку інформацію щодо звільнення та правомірності його підстав. У зв`язку з воєнними діями, які є непереборними та існують і на цей час він не міг повернутися в Україну та не мав змоги звернутись за захистом своїх прав у встановлений законодавством строк. Проте, по цей час позивач ОСОБА_3 не отримав ні розпорядження про звільнення з посади, ні трудову книжку;
2) уточнений адміністративний позов до відповідача 1 Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області, відповідача 2 Голови Синельниківської районної державної адміністрації Начальника Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 з доказами направлення відповідачам, в якому позовні вимоги викладені таким чином:
- визнати незаконним та скасувати Розпорядження начальника районної військової адміністрації Синельниківської районної державної адміністрації № К-4 від 04.03.2022 про звільнення з посади ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків;
- зобов`язати голову Синельниківської районної державної адміністрації начальника Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України від 04.03.2022.
3) платіжна інструкція про сплату судового збору від 25.09.2023 №3596-3250-9961-5977 на суму 1073,60 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до Розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації № К-66 від 12.04.2021 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника голови Синельниківської районної державної адміністрації, згідно зі штатним розписом з 12.04.2021. На виконання вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» подання про призначення на посаду ОСОБА_1 . голови Синельниківської районної державної адміністрації ОСОБА_5 від 22.03.2021 за № 28-352/0/114-21 було розглянуто та погоджено Головою облдержадміністрації Дніпропетровської області. За час виконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_1 до дисциплінарних стягнень не притягався, сумлінно виконував свої посадові обов`язки, отримував заохочення у вигляді премій щомісячно. 04.03.2022 ОСОБА_1 безпосередньо голові Синельниківської районної державної адміністрації ОСОБА_5 подано заяву про звільнення із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України з 04.03.2022 по догляду за дітьми, що не досягли чотирнадцятирічного віку. ОСОБА_1 має дев`ять дітей, з яких п`ятеро на 04.03.2022 не досягли 14 річного віку, а саме: ОСОБА_6 , 2009 р.н., ОСОБА_7 , 2011 р.н.; ОСОБА_8 , 2013 р.н., ОСОБА_9 , 2017 р.н. та ОСОБА_8 , 2015 р.н. На виконання вимог вимог пункту 4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 08.06.2001 у день звільнення трудова книжка з внесеним до неї записом про звільнення ОСОБА_1 04.03.2022 видана не була. Не отримав він трудову книжку та/або будь яких повідомлень щодо її вручення і по цей час. Окремо зауважено, що нормами чинного законодавства про працю на працівника не покладається обов`язок вчиняти будь-які дії щодо отримання інформації про місцезнаходження трудової книжки, тоді як на власника або уповноважений ним орган лягає зобов`язання видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Натомість, ОСОБА_1 стало відомо, що його звільнено 04.03.2022, відповідно до Розпорядження начальника районної військової адміністрації Синельниківської районної державної адміністрації № К-4 від 04.03.2022 за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків. Позивач вважає, що вказане Розпорядження про звільнення з посади ОСОБА_1 є незаконним та підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідачем грубо порушено законодавство про працю, ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» та заява позивача від 04.03.2022 про звільнення із займаної посади на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з вимогою припинити трудовий договір з 04.03.2022 є обґрунтованою, та такою, що умисно не була розглянута відповідачем. Всупереч вимогам ст. 149 КЗпП України відповідачем було порушено процедуру застосування дисциплінарного стягнення, оскільки ОСОБА_1 взагалі обізнаний щодо наявності таких стягнень не був, будь - яких наказів чи повідомлень не отримував, письмових пояснень відповідачу не надавав, а відповідач в свою чергу не зажадав від нього письмових пояснень для з`ясування обставин невиконання посадових обов`язків у дисциплінарному провадженні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 поновлено позивачу строк звернення до суду; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
За даними КП «ДСС» одержувачу ОСОБА_2 (представнику позивача) за допомогою підсистеми «Електронний суд» в його електронний кабінет надіслано копію ухвали про відкриття провадження 11.10.2023 о 17:36, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення копію ухвали разом з копією уточненого адміністративного позову отриманого відповідачами 20.10.2023. Тобто, строк на подання відзиву на позов з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 06.11.2023.
25.10.2023 та 26.10.2023 від Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» надійшли три клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін аналогічного змісту.
26.10.2023 від Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому відповідач 1 позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні.
26.10.2023 від Голови Синельниківської районної державної адміністрації Начальника Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому відповідач 2 позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні.
В обґрунтування обраної правової позиції відповідачами було зазначено, що звільненню з посади Позивача передувало оголошення двох доган. Оголошення догани відбувалося у чіткій послідовності з вимогами трудового законодавства: порушення стосувалося лише тих обов`язків, які є складовими трудових функцій Позивача; невиконання Позивачем трудових обов`язків було умисним, винним, скоєним без поважних причин; невиконання трудових обов`язків було систематичним; з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення минуло менше місяця. Про звільнення із займаної посади та застосування дисциплінарного стягнення до Позивача останньому було відомо з часу вчинення першого правопорушення. Його відмова у наданні пояснень щодо невиконання протокольних доручень та відмова від ознайомлення з розпорядженнями голови райдержадміністрації про накладення адміністративного стягнення, звільнення, зафіксована належним чином та свідчить про пряме, умисне невиконання свої безпосередніх обов`язків, а вчинення адміністративного правопорушення під час введення воєнного стану в України свідчить про саботаж з боку заступника голови Синельниківської районної військової адміністрації. 04.03.2022 на ім`я голови Синельниківської райдержадміністрації від Позивача у справі надійшла власноруч написана заява про звільнення з займаної посади за згодою сторін з 07.03.2022. Дана заява містить резолюцію керівника суб`єкта владних повноважень щодо звільнення у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків у період дії військового стану з 04.03.2022. Проте, Позивач надає суду зовсім іншу заяву про звільнення із займаної посади, чим намагається заплутати учасників судового процесу та отримати рішення суду незаконним шляхом. Синельниківська районна військова адміністрація акцентує увагу суду, що заява на звільнення з посади заступника голови Синельниківської районної державної адміністрації на підставі п.1 ст. 38 КЗпП України від ОСОБА_1 не надавалась останнім ані особисто, ані за допомогою поштового зв`язку. З часу подачі заяви про звільнення та дати перетину кордону Позивачем минуло п`ять днів (два з яких вихідні та три робочі), а з урахуванням запровадження в Україні військового стану та необхідністю державному органу сприяти державі Україна у відсічі агресора, недопущення ворога на територію Синельниківського району, забезпечення прав та законних інтересів не тільки жителів району, а й внутрішньо переміщених осіб, весь апарат Синельниківської районної державної адміністрації протягом трьох місяців з початку повномасштабного вторгнення працював 24/7. В останнє Позивача бачили на роботі 04.03.2022. Також, акцентовано увагу, що Васильківська селищна рада Синельниківського району жодного разу не була внесена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією Позивачем та його представником так і не було наведено жодних причин і не подано доказів, які б підтверджували реальну відсутність у них можливості отримати копію наказу/розпорядження про звільнення й ознайомлення з його змістом і мотивами та трудову книжку. Проте Позивач умисно не вживав ніяких дій щодо обізнаності стану своїх справ. Про викладене також свідчать й наступні факти. 20 квітня 2023 року Позивач уклав Договір про надання правової допомоги №01/04-23 з адвокатом Гармаш І.С. Первісний запит щодо надання інформації про звільнення Позивача із займаної посади датований 17.05.2023 № 01/05-23, надійшов на адресу райдержадміністрації 22.05.2023 № 28-1231/0/113-23. Інший запит був датований 28.05.2023 № 02/05-23, надійшов на адресу райдержадміністрації 29.05.2023 № 28-1300/0/113-23. Відповідь на зазначений запит разом із завіреною належним чином копією розпорядження про звільнення з посади ОСОБА_1 , Позивача у справі, направлена 02.06.2023 за ВИХ № 13-1539/0/114-23 на адресу представника Позивача, яка в свою чергу повинна була повідомити свого клієнта. Тобто вже існує розбіжність у зазначеній даті «обізнаності» із звільненням Позивача із займаної посади. При цьому, акцентуємо увагу суду, що представник Позивача, отримавши документ у вигляді розпорядження про звільнення із займаної посади ОСОБА_1 за систематичне невиконання свої посадових обов`язків з незрозумілих причин не зажадала від Синельниківської районної військової адміністрації документів, які б слугували підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження. Натомість у позові вказує про порушення права Позивача щодо необізнаності останнього про звільнення, про неотримання трудової книжки та інш. Такі дії з боку представника позивача та Позивача, на думку відповідачів, свідчать про умисне введення суду в оману та зловживанням своїми процесуальними правами.
Щодо неотримання трудової книжки Позивачем відповідачі посилаються на те, що Позивач з невідомих причин не вживав заходи щодо отримання трудової книжки та її подальше зберігання. Натомість переклав відповідальність за збереження своєї трудової книжки на установу. Райдержадміністрацією вжиті заходи щодо видачі трудової книжки, про що свідчать повідомлення, направленні останньому на адресу місця проживання. Нажаль, нормами законодавства України Синельниківська районна військова адміністрація не наділена повноваженнями щодо отримання інформації про перетин державного кордону громадянами. Про перебування Позивача за кордоном стало відомо від односельців останнього, але документального підтвердження щодо перебування останнього за межами України у Відповідача-1 відсутнє.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023:
- витребувано від ОСОБА_1 для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії: - пояснення щодо звернення до Голови Синельниковської райдержадміністрації ОСОБА_10 із заявою від 04.03.2022 про звільнення із займаної посади за згодою сторін з 07.03.2022; - докази подання/направлення ОСОБА_1 . Голові Синельниківської ОСОБА_11 заяви від 04.03.2022 про звільнення із займаної посади за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗОТ України з 04.03.2022 по догляду за дітьми, що не досягли чотирнадцятирічного віку; - інформацію з її документальним підтвердженням щодо подання/направлення ОСОБА_1 . Голові Синельниківської ОСОБА_11 доказів наявності у позивача 9 дітей (копію свідоцтв про народження; посвідчення багатодітної сім`ї тощо) разом із заявою від 04.03.2022 або до її подання; - інформацію з її документальним підтвердженням щодо перебування ОСОБА_1 на території України 08.11.2022 та отримання листа Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області від 04.11.2022 вих.№28-1908/0/114-22 «Про необхідність отримати трудову книжку»;
- витребувано від Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії: - інформацію з її документальним підтвердженням чи вчинялись Синельниківською районною військовою адміністрацією Дніпропетровської області будь-яку дії щодо вручення/направлення ОСОБА_1 трудової книжки до направлення листа від 04.11.2022 вих.№28-1908/0/114-22 «Про необхідність отримати трудову книжку», а в разі вчинення належним чином засвідчені докази вчинення таких дій;
- встановлено 5-денний строк з дня отримання копії даної ухвали для подання витребуваних доказів.
31.10.2023 засобами телекомунікаційного та поштового зв`язку від Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області надійшли клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.
31.10.2023 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, згідно з якою наголошено, що предметом спору за позовною заявою ОСОБА_1 є скасування незаконного розпорядження начальника районної військової адміністрації Синельниківської районної державної адміністрації № К-4 від 04.03.2022 про звільнення з посади ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків. Всупереч вимогам ст. 149 КЗпП України відповідачем було порушено процедуру застосування дисциплінарного стягнення, оскільки ОСОБА_1 взагалі обізнаний щодо наявності таких стягнень не був, будь - яких наказів чи повідомлень не отримував, письмових пояснень відповідачу не надавав, а відповідач в свою чергу не зажадав від нього письмових пояснень для з`ясування обставин невиконання посадових обов`язків у дисциплінарному провадженні. Також про існування дисциплінарних стягнень у вигляді доган ОСОБА_1 дізнався з відзиву та був позбавлений можливості оскарження вказаних надуманих дисциплінарних стягнень у встановлений ст. 150 КЗпП України порядок. Представник позивача вказує, що відповідач ОСОБА_4 , як посадова особа не просто спотворює інформацію, що міститься в позові, але з причин укриття незаконного звільнення ОСОБА_1 надає неправдиві відомості суду та порушує законодавство України.
03.11.2023 засобами телекомунікаційного зв`язку та 06.11.2023 через систему «Електронний суд» і засобами поштового зв`язку від відповідачів надійшли заперечення аналогічного змісту, у яких додатково наголошено, що порушення прав позивача є надуманими, а спір позивачем ініційований з підстав посилання на порушення норми статті 149 КЗпП України, статті 10, 11 Закону України Про місцеві державні адміністрації, Указу Президента України № 68/2022 від 24.02.2022 Про утворення військових адміністрацій, які спростовуються наданими відповідно до Ухвали суду від 02.10.2023 документами та нормами діючого законодавства України. Акцентовано увагу суду про замовчування як Позивача так і представника Позивача щодо заяви, доданої до Позову про звільнення з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України з 04.03.2022 по догляду за дітьми, що не досягли чотирнадцятирічного віку, яка, на думку відповідачів, написана ОСОБА_1 перебуваючи за кордоном.
06.11.2023 від представника Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 надійшло клопотання про долучення доказів.
За даними КП «ДСС» копію вказаної ухвали надіслано одержувачам ОСОБА_2 (представнику позивача) та Синельниківській районній військовій адміністрації Дніпропетровської області за допомогою підсистеми «Електронний суд» в їх електронний кабінет 01.12.2023 о 19:44, що підтверджується матеріалами справи. Додатково 04.12.2023 копію ухвали було направлено засобами телекомунікаційного зв`язку на адреси електронної пошти відповідачів. Тобто, строк на подання доказів з урахуванням ч.6 ст.251 та ч.6 ст.120 КАС України до 11.12.2023.
11.12.2023 від відповідача 1 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові докази у справі.
25.12.2023 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи (додаткові пояснення у справі), у якій представник позивача просила поновити строк для їх подання у зв`язку з відсутністю доступу до мережі Інтернет з 11.12.2023 на підставі хакерської атаки на мережу Київстар.
У письмових поясненнях, зокрема, вказано, що із заявою заявою від 04.03.2022 про звільнення із займаної посади за згодою сторін з 07.03.2022 до ОСОБА_4 позивач звертався та отримав в усній формі відмову в її задоволенні та яку відповідачка на його очах викинула у смітник. Таким чином в той же день 04.03.2022, позивач вимушений був звернутися до Голови Синельниковської райдержадміністрації з заявою в порядку ст. 38 КЗпП України, копія якої додавалась до позовної заяви, оскільки на той час ситуація вимагала створити безпеку для дітей, що і було підставою негайного звільнення з посади. Яким чином заява про звільнення з посади за угодою сторін, в якій позивачеві було відмовлено зберіглась у ОСОБА_4 йому не відомо, та саме існування такої заяви не позбавляло його права звернутись також із заявою про звільнення но догляду за дітьми, що не досягли чотирнадцятирічного віку 04.03.2023, яка також повинна була розглянутися, що не є порушенням трудового законодавства України. Також наголошено, що 04.03.2022 позивачем подано заяву про звільнення із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України по догляду за дітьми, що не досягли чотирнадцятирічного віку безпосередньо голові Синельниківської районної державної адміністрації ОСОБА_5 , оскільки в Синельниківській районної державної адміністрації не ведеться журнал вхідної кореспонденції на підставі Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях № 1000/5 від 18.06.2015, про що Голова райдержадміністрації вказала у відповіді на адвокатський запит.
28.12.2023 засобами телекомунікаційного зв`язку та через систему «Електронний суд» від представника Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 надійшла заява про відхилення пояснень позивача, у якій зокрема, зазначено, що 25.12.2023 року (згідно картки руху документа) від позивача у справі надійшли пояснення на виконання вище зазначеної Ухвали. Відповідач вважає, що сам позов з викладеними подіями, та інші процесуальні документи надані Позивачем та його представником є спотворенням фактів, і це злочин проти об`єктивності й точності. Особливо, якщо спотворення відбувається усвідомлено. ОСОБА_1 діючи умисно, з корисливих цілей, усвідомлюючи наслідки своєї бездіяльності вживав всі дії, направлені на встановлення реальних перешкод посадовим особам Синельниківської райдержадміністрації виконати всі необхідні дії, передбаченні нормами діючого законодавства у сфері трудових відносин. Позовні вимоги не підлягають задоволенню, а пояснення, надані позивачем 25.12.202 року мають бути відхилені судом. Відповідач наголошує, що отримавши інформацію на адвокатський запит щодо відсутності в Синельниківській районній державній адміністрації журналу реєстрації вхідних/ вихідних заяв Позивач зі своїм представником побудували свою позицію на бездіяльності Синельниківської райдержадміністрації в частині не розгляду заяви Позивача від 04.03.2022 року щодо звільнення із займаної посади на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, яку в дійсності Позивач не надавав до Синельниківської райдержадміністрації. Натомість заява від 04.03.2022 року на звільнення з 07.03.2022 року за угодою сторін, написана власноруч Позивачем містить резолюцію керівника, не містить пошкоджень (якщо була викинута у смітник, як стверджує Позивач у своїх поясненнях) та може бути надано для огляду суду.
Суд, враховуючи рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 щодо продовження процесуальних строків, вважає за необхідне прийняти вказані документи до розгляду.
За правилами ст.262 КАС України адміністративна справа мала бути розглянута до 01.12.2023, проте з метою забезпечення принципу рівності сторін судом продовжено розгляд справи до спливу строку на подання доказів з урахуванням терміну поштового перебігу в умовах воєнного стану.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 є батьком дев`ятьох дітей: ОСОБА_12 2001 р.н., ОСОБА_13 , 2003 р.н., ОСОБА_9 , 2005 р.н., ОСОБА_14 , 2007 р.н., ОСОБА_6 , 2009 р.н., ОСОБА_7 2011 р.н., ОСОБА_8 2013 р.н., ОСОБА_8 2015 р.н., ОСОБА_9 2017 р.н., про що свідчить наявні у матеріалах справи копія посвідчення багатодітної родини серії НОМЕР_1 від 06.12.2010 та відповідних свідоцтв про народження. Дані щодо наявності у позивача дітей містяться у автобіографії від 17.03.2021.
17.03.2021 згідно поданої заяви (яка містить резолюцію голови Синельниківської райдержадміністрації) ОСОБА_1 були вжиті заходи щодо призначення на посаду заступника голови Синельниківської районної державної адміністрації, а саме: Синельниківською районною державною адміністрацією голові Дніпропетровської облдержадміністрації направлено подання щодо погодження на призначення від 22.03.2021 за ВИХ № 28- 352/0/114-21.
Листом від 07.04.2021 №49-1420/0/2-21 Дніпропетровська обласна державна адміністрація погодила призначення позивача на посаду заступника голови Синельниківської районної державної адміністрації.
Розпорядженням голови Синельниківської районної державної адміністрації від 12 квітня 2021 року № К-66 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника голови Синельниківської районної державної адміністрації з посадовим окладом, згідно зі штатним розписом.
17 січня 2022 року відбулася оперативна нарада голови райдержадміністрації на якій були присутні керівний склад райдержадміністрації та керівники структурних підрозділів установи. Відповідно до пункту 7 Протоколу наради Позивачу було надано доручення щодо забезпечення підготовки розширеного аналізу щодо укладання охоронних договорів на пам`ятки археології (кургани). Здійснити виїзд до сільських, селищних рад району де відсутні зазначені договори та забезпечити проведення роботи по їх укладанню. Надати звіт про проведену роботу у термін до 24.01.2022 року, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія Протоколу №2.
24.01.2022 року відбулася чергова оперативна нарада голови райдержадміністрації, на якій, зокрема, було надано доручення заступнику голови Синельниківської райдержадміністрації ОСОБА_1 щодо письмових пояснень виконання п. 7 протоколу оперативної наради від 17.01.2022 (Протокол №3).
Від письмових пояснень Позивач відмовився, про що свідчить Акт про відмову надавати письмові пояснення від 24.01.2022 №1, складений уповноваженими представниками Синельниківської райдержадміністрації.
24.01.2022 розпорядженням голови Синельниківської районної державної адміністрації № К-1-01 оголошено догану заступнику голови Синельниківської районної державної адміністрації ОСОБА_1 за неналежне виконання обов`язків.
Згідно з Актом про відмову ознайомитися з розпорядженням голови районної державної адміністрації від 24.01.2022 №К-1-01 «Про оголошення догани ОСОБА_15 » від 24.01.2022 №1/1 Позивач відмовився ознайомлюватись з означеним розпорядженням та засвідчити факт ознайомлення особистим підписом та отримати копію зазначеного розпорядження. Текст розпорядження були зачитані уголос.
Пунктом 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» утворено на базі існуючих районних державних адміністрацій відповідні районні військові адміністрації. У зв`язку з утворенням районних військових адміністрацій відповідні районні державні адміністрації та голови таких адміністрацій набувають статусу відповідних районних військових адміністрацій та начальників таких військових адміністрацій.
На виконання зазначеного вище Указу Президента України, прийнято розпорядження голови районної державної адміністрації 27.02.2022 №Р-50/0/115-22 «Про виконання обов`язків начальника Синельниківської районної військової адміністрації». З урахуванням викладених правових норм Синельниківська районна військова адміністрація залучена до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану.
02.03.2022 відбулася чергова оперативна нарада голови райдержадміністрації, на якій заступнику голови Синельниківської райдержадміністрації позивачу у справі ОСОБА_1 було надано доручення забезпечити взяття на облік та постійний супровід громадян з особливими потребами та сімей з неповнолітніми дітьми (із числа внутрішньо переміщених осіб) з наданням письмових доповідей про виконану роботу у термін до 03.03.2022 (п.2 Протоколу №8 від 02.03.2022).
Згідно з Актом про відмову надавати письмові пояснення від 03.03.2022 №3 згідно ч.1 ст.149 КЗпП голова райдержадміністрації ОСОБА_4 запропонувала заступнику голови райдержадміністрації ОСОБА_1 письмово пояснити причини невиконання п.2 Протоколу №8 від 02.03.2022 оперативної наради голови райдержадміністрації. Надати письмові пояснення ОСОБА_1 відмовився.
03.03.2022 розпорядженням начальника районної військової адміністрації № К-3-01 оголошено догану заступнику голови Синельнильниківської районної державної адміністрації ОСОБА_1 .
Згідно з Актом про відмову ознайомитися з розпорядженням голови районної державної адміністрації від 03.03.2022 №К-3-01 «Про оголошення догани ОСОБА_15 » від 03.03.2022 №2/2 Позивач відмовився ознайомлюватись з означеним розпорядженням та засвідчити факт ознайомлення особистим підписом та отримати копію зазначеного розпорядження. Текст розпорядження були зачитані уголос.
Позивачем до суду надано фотокопію заяви від 04.03.2022 на ім`я голови Синельниківської райдержадміністрації ОСОБА_4 , у якій позивач просив звільнити його із займаної посади за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України з 04.03.2022 по догляду за дітьми, що не досягли чотирнадцятирічного віку.
Суд звертає увагу, що на наданій до позову копії міститься рукописна помітка «КОПІЯ». При цьому, жодних відміток про її прийняття означена заява/копія заяви не містить, доказів подання/направлення такої заяви на адресу відповідача 2 до суду позивачем всупереч визначеного ч.1 ст.77 КАС України обов`язку доказування не надано. Як пояснено позивачем у особистих поясненнях від 22.12.2022, означена заява була особисто подана ним безпосередньо голові Синельниківської райдержадміністрації ОСОБА_4 .
Водночас, згідно з наданою відповідачем до матеріалів справи копією заяви від 04.03.2022 на ім`я голови Синельниківської райдержадміністрації позивач просив звільнити його з займаної посади за згодою сторін з 07.03.2022. Дана заява містить резолюцію керівника суб`єкта владних повноважень щодо звільнення у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків у період військового стану з 04.03.2022. Як пояснено позивачем у особистих поясненнях від 22.12.2022 з такою заявою він звернувся до Голови Синельниківської райдержадміністрації ОСОБА_4 , проте в усній формі отримав відмову в її задоволенні та вказана заява була викинута відповідачкою у смітник.
Розпорядженням начальника районної військової адміністрації 04.03.2022 № К-4 звільнено з посади заступника голови Синельниківської районної державної адміністрації згідно з п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків.
Згідно з Актом про відмову ознайомитися з розпорядженням голови районної державної адміністрації від 04.03.2022 №К-4 «Про оголошення догани ОСОБА_15 » від 04.03.2022 №3 Позивач відмовився ознайомлюватись з означеним розпорядженням та засвідчити факт ознайомлення особистим підписом та отримати копію зазначеного розпорядження. Текст розпорядження були зачитані уголос.
Адвокат Гармаш І.С в інтересах позивача голові Синельниківської районної державної адміністрації поданий адвокатський запит від 17.05.2023 №01/05-23, що надійшов адресату 22.05.2023 про надання документів:
- вхідний номер заяви ОСОБА_16 від 04.03.2022 про звільнення за власним бажанням та копію реєстраційного журналу вхідної кореспонденції Синельниківської районної державної адміністрації за 04.03.2022;
- копію розпорядження Голови райдержадміністрації про звільнення ОСОБА_16 з посади заступника Голови Синельниківської районної державної адміністрації;
- копію подання та погодження про звільнення ОСОБА_16 з посади заступника Голови Синельниківської районної державної адміністрації;
- копії розпоряджень/наказів про застосування до ОСОБА_16 заохочень за період з 12.04.2021 до 04.03.2022.
Листом від 26.05.2023 №13-1461/10/114-23 Синельниківська районна військова адміністрація повідомила представнику позивача, що 04.03.2022 заяв від громадянина ОСОБА_17 про звільнення за власним бажанням не надходило. Громадянин ОСОБА_16 не перебував на посаді заступника голови Синельниківської райдержалдміністрації. А відповідно відносно ОСОБА_16 не застосовувались заохочення у вказаний період з 12.04.2021 до 04.03.2022.
Адвокат Гармаш І.С в інтересах позивача голові Синельниківської районної державної адміністрації поданий адвокатський запит від 28.05.2023 №02/05-23, що надійшов адресату 29.05.2023 про надання документів:
- вхідний номер заяви ОСОБА_1 від 04.03.2022 про звільнення за власним бажанням та копію реєстраційного журналу вхідної кореспонденції Синельниківської районної державної адміністрації за 04.03.2022;
- копію розпорядження Голови райдержадміністрації про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Синельниківської районної державної адміністрації;
- копію подання та погодження про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Синельниківської районної державної адміністрації;
- копії розпоряджень/наказів про застосування до ОСОБА_1 заохочень за період з 12.04.2021 до 04.03.2022.
Листом від 02.06.2023 №13-1539/10/114-23 Синельниківська районна військова адміністрація повідомила представнику позивача:
- з питання другого. Надаємо завірену належним чином копію розпорядження начальника районної військової адміністрації від 04.03.2022 № К-4 »Про звільнення з посади ОСОБА_18 »;
- з питання третього. В Синельниківській райдержадміністрації відсутнє подання про погодження про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови Синельниківської райдержадміністрації;
- з питання четвертого запиту інформуємо. Протягом вказаного періоду ОСОБА_1 не нагороджувався орденами, медалями, почесними грамотами, нагрудними значками і до присвоєння почесних звань і звання кращого працівника за даною професією його кандидатура не подавалася.
У ході судового розгляду справи судом встановлено, що трудова книжка позивача зберігається у секторі управління персоналу райдержадміністрації, оскільки згідно з Актами від 07.03.2022, від 11.03.2022, від 20.01.2023 та від 14.04.2023 про виїзд/повторний виїзд в селище Васильківка Синельниківського району для вручення трудової книжки ОСОБА_1 в означені дати три посадові особи відповідача 1 здійснювали виїзди за адресою: АДРЕСА_1 для вручення трудової книжки позивачу. На їх численні заклики ОСОБА_1 не з`явився, телефонного зв`язку з ОСОБА_1 не було, зі слів місцевих жителів ОСОБА_1 виїхав за межі України, імовірно до Польщі (копії Актів містяться у матеріалах справи).
Листом від 04.11.2022 вих.№28-1908/0/114-22 «Про необхідність отримати трудову книжку» Синельниківська районна військова адміністрація повторно повідомила позивачу про необхідність отримати трудову книжку. Згідно з наданою до матеріалів справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення означений лист отримано 08.11.22 «Баркалов (підпис)», підпис на означеному повідомленні графічно навіть за відсутності спеціальних знань значно відрізняється від особистого підпису позивача, що міститься на документах, копії яких містяться у матеріалах справи.
Водночас, згідно з особистими поясненнями ОСОБА_1 від 22.12.2022 позивач з 10.03.2022 після виїзду за кордон до України не повертався, про що свідчать відповідні штампи про перетин кордону у його закордонному паспорті серії НОМЕР_2 (копія паспорта для виїзду за кордон позивача міститься у матеріалах справи).
Вважаючи протиправним розпорядження начальника районної військової адміністрації Синельниківської районної державної адміністрації № К-4 від 04.03.2022 про звільнення з посади за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, позивач звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Частиною третьою статті 118 Конституції України передбачено, що склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.
Оскільки місцеві державні адміністрації входять до системи органів виконавчої влади, то повноваження, організація, порядок діяльності місцевих державних адміністрацій згідно з пунктом 12 частини першої статті 92, частиною другою статті 120 Конституції України визначаються виключно Конституцією і законами України.
Організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначає Закон України «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року № 586-XIV (далі Закон № 586-XIV, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).
За змістом пункту 3 частини першої статті 39 Закону № 586-XIV голови місцевих державних адміністрацій призначають на посади та звільняють з посад своїх заступників, керівників структурних підрозділів відповідно до статей 10, 11 цього Закону.
Так, приписами статті 10 Закону № 586-XIVвизначається правовий статус перших заступників та заступників голів місцевих державних адміністрацій, а саме:
Перший заступник та заступники голів місцевих державних адміністрацій виконують обов`язки, визначені головами відповідних державних адміністрацій, і несуть персональну відповідальність за стан справ на дорученій їм ділянці роботи.
Перший заступник та заступники голови обласної державної адміністрації призначаються на посаду та звільняються з посади головою обласної державної адміністрації за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Перший заступник та заступники голови районної державної адміністрації призначаються на посаду та звільняються з посади головою районної державної адміністрації за погодженням з головою обласної державної адміністрації.
Перші заступники та заступники голів місцевих державних адміністрацій заявляють про припинення своїх повноважень новопризначеним головам місцевих державних адміністрацій у день їх призначення.
У силу приписів частини другої статті 10 Закону № 586-XIV (дію попередньої редакції, якої відновлено у зв`язку з втратою чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України» від 07 жовтня 2010 року № 2592-VI згідно із Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України» від 23 лютого 2014 року № 763-VII) перший заступник та заступники голови обласної, районної державної адміністрації призначаються на посаду головою відповідно обласної, районної державної адміністрації за погодженням з Кабінетом Міністрів України.
Проте, жодною нормою чинного законодавства України не передбачено необхідності обов`язкового погодження районною державною адміністрацією звільнення з посад першого заступника та заступника голови районної державної адміністрації, як і не встановлено юридичних наслідків недотримання такого погодження.
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
При цьому, відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.
Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений статтею 149 КЗпП України.
За правилами вказаної статті до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Згідно зі статтею 43-1 цього Кодексу розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення, зокрема, керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами.
Суд також враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.09.2020 по справі № 9901/743/18 наголосила, що при вирішенні спорів осіб, звільнених згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, необхідно враховувати, що роботодавець вправі розірвати трудовий договір з цієї підстави лише за умови, що до працівника раніше застосовувалось дисциплінарне стягнення і на момент повторного невиконання ним без поважних причин трудових обов`язків його не знято і не погашено.
Отже, при звільненні за пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення та чи можна вважати вчинення дисциплінарного проступку систематичним невиконанням працівником обов`язків без поважних причин.
У своїх постановах Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України необхідна наявність сукупності таких умов:
- порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудових функцій працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку;
- невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності;
- невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинне бути систематичним;
- враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів;
- з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця.
Тому для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.
Під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, якими він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 розпорядженнями голови Синельниківської районної державної адміністрації від 24.01.2022 № К-1-01 та від 03.03.2022 № К-3-01 було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання обов`язків. Означені розпорядження у межах даного спору не оскаржуються позивачем та в силу вимог ч.2 ст.9 КАС України їх правомірність не підлягає дослідженню судом у даному спорі, доказів скасування означених розпоряджень, в тому числі й у судовому порядку матеріали справи не містять.
Водночас, суд вказує, що догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Така відповідальність покликана спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов`язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.
Подібної правової позиції дотримався Верховний Суд, зокрема, у постанові від 06.12.2023 у справі № 363/183/20.
Тобто, на момент звернення із заявою про звільнення від 04.03.2022 позивач мав два непогашених дисциплінарних стягнення у вигляді догани. Отже, в ході судового розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачем процедури звільнення позивача на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.
Поряд із цим, суд враховує, що згідно з частиною 1 статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Тобто, означеною нормою передбачено обов`язок роботодавця розірвати трудовий договір з ініціативи працівника у строк, про який просить такий працівник, у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, в тому числі догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.
При цьому, суд вважає, що факт подання позивачем заяви від 04.03.2022 про звільнення за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду належними та допустимими доказами.
Водночас, суд наголошує, що подання працівником заяви про звільнення за власним бажанням або за згодою сторін автоматично не позбавляє керівника права розірвати трудовий договір з таким працівником з ініціативи роботодавця за наявності на це правових підстав.
З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених в ході судового розгляду обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідач під час прийняття оскаржуваного розпорядження діяв у межах та у спосіб, передбачених чинним законодавством.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін, вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Оскільки в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя І.В. Юхно