Справа № 340/8173/23
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/8173/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді К.М. Притули, розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (, 25005, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо визначення податкового зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб на суму 150448,63 грн. від 14.07.2023 №-1128-UА0042560;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо визначення податкового зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб на суму 65440,10 грн. від 14.07.2023 №-1128-UА0042560.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 14.07.2023 року відповідачем ГУ ДПС у Кіровоградській області було прийняте податкове повідомлення рішення №-1128-UA0042560 про визначення податкового зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік за земельну ділянку кадастровий номер №:02:003:0899 площею 35,60 га, нормативна грошова оцінка якої складає 1 253 738,56 грн., ОСОБА_1 на суму 150 448,63 грн., що складає 12 % від нормативної грошової оцінки землі.

Крім того, 14.07.2023 року відповідачем ГУ ДПС у Кіровоградській області було прийняте друге податкове повідомленнярішення №-1128-UA0042560 про визначення податкового зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік за 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер № :02:003:9135 площею 47,20 га, нормативна грошова оцінка якої складає 1 636 003,55 грн., ОСОБА_1 на суму 65 440,10 грн., що складає 12 % від нормативної грошової оцінки землі.

Зазначені рішення позивач вважає протиправними, оскільки: земельна ділянка, кадастровий номер № :02:003:0899 площею 35,60 га, надана позивачу на праві постійного користування для ведення фермерського господарства, з метою ведення якого позивачем створено ФГ «Явір-ІІ», яке і використовує земельну ділянку та має обов`язок внесення плати за землю. Земельна ділянка, кадастровий номер № :02:003:9135 площею 47,20 га, використовується ФГ «Меркурій» яке і має обов`язок внесення плати за землю.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с.38).

Ухвалою судді від 22.12.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 28.12.2023 продовжено розгляд справи.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, зазначив, що вони винесені на підставі та у відповідності до норм чинного податкового законодавства. При цьому, відповідач зазначає, ОСОБА_1 має право на постійне користування часткою земельної ділянки площею 15,73 га, кадастровий номер №:02:003:9135, розташованої на території Новопразької селищної ради. Відповідно до витягу із технічної документації нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки площею 47,2 га на 2023 рік становить 1636003,55 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 15,73 га становить 545334,52 грн.

Також представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 має право на постійне користування часткою земельної ділянки площею 35,6 га, кадастровий номер № №:02:003:0899, розташованої на території Новопразької селищної ради. Відповідно до витягу із технічної документації нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки на 2023 рік становить 1253738,56 грн.

Розрахунок податкового зобов`язання проведено з урахуванням рішення Новопразької селищної ради Олександрійського району від 23.06.2022 №647 «Про внесення змін до рішення Новопразької селищної ради №236 від 10.06.2021 «Про встановлення на території Новопразької селищної територіальної громади ставок земельного податку», яким встановлено ставку для земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання у розмірі 12%. Тому позивачу нараховано земельний податок за 2023 рік у розмірі: НГО 545334,52 грн. х 12% = 65440,1 грн. за земельну ділянку площею 15,73га; НГО 1253738,56 грн. х 12% = 150448,63 грн. за земельну ділянку площею 35,6 га. Доводячи правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити (а.с.42-44).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України, ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення-рішення форми "Ф" від 14.07.2023:

- №-1128-UА0042560, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання зі сплати земельного податку за 2023 рік у сумі 150448,63 грн.;

- №-1128-UА0042560, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання зі сплати земельного податку за 2023 рік у сумі 65440,10 грн. (а.с.50).

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п.п.14.1.72. п.14.1 ст.14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.73. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.

Згідно з п.269.1 ст.269 ПК України платниками плати за землю є: платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до п.270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є: об`єкти оподаткування земельним податком: 270.1.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Пунктом 271.1 статті 271 ПК України передбачено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Згідно п.271.2 ст.271 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п.274.1 ст.274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форм власності). (п.274.2 ст.274 ПК України)

Згідно з п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з п.286.1 ст.286 ПК України центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Нарахування фізичним особам сум земельного податку з підстав, визначених підпунктами в, г, д пункту 286.1 цієї статті, проводиться контролюючими органами виключно у разі надання зазначених даних такими фізичними особами.

Згідно з п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), щороку до 1 травня (пункт 287.2 статті 287 ПК України).

Відповідно до п.287.5 ст.287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 287.10 статті 287 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Пунктом 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно з п.289.2 ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до п.289.3 ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з пунктом 9 підрозділу 6 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України індекс споживчих цін за 2017 - 2023 роки, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, застосовується із значенням 100 відсотків.

З огляду на викладені норми, суд зазначає, що платниками податку є власники земельних ділянок, або землекористувачі, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 №973-IV (далі - Закон №973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно з статтею 4 Закону №973-IV фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство (ч.1 ст.5 Закону № 973-IV).

Згідно до вимог ч.1 ст.7 Закону № 973-IV надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Згідно пункту "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ст. 8 Закону № 973-IV фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Таким чином можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації такого фермерського господарства.

Згідно пункту "б" частини першої статті 14 Закону №973-IV, фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право самостійно господарювати на землі.

Відповідно до статті 19 Закону №973-IV до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Отже, користування фермерським господарством земельною ділянкою, що передана до складу його майна засновником - фізичною особою, дає підстави визнати його землекористувачем у відповідності до підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 10.02.1997 року зареєстровано фермерське господарство «Явір-ІІ» за адресою: 28042, Кіровоградська область, Олександрійський район, смт. Нова Прага, вул. Червоноармійська, 46.

Згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №829958 фермерське господарство "Явір-ІІ" (ідентифікаційний код 23687761) зареєстроване 10.02.1997, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР - 0000770.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є керівником та засновником фермерського господарства "Явір-ІІ".

Відповідно до довідки про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 835 від 21.09.2023 р., саме фермерське господарство "Явір-ІІ" самостійно використовує та обробляє землі запису комунальної власності передану в постійне користування для ведення фермерського господарства ділянку, кадастровий номер № :02:003:0899 площею 35,60 га, рілля.

Крім того, відомості щодо користування фермерським господарством "Явір-ІІ" земельною ділянкою кадастровий номер № :02:003:0899 площею 35,60 га, також відображається в податкових деклараціях платника єдиного податку четвертої групи, та сплачуються відповідні платежі та збори, що також не заперечується відповідачем.

На підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.03.2016 року (справа №398/4967/15) право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер № :02:003:9135 площею 47,20 га визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/3 частині кожним.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 є керівником та засновником фермерського господарства "Меркурій".

Відповідно до довідки про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 834 від 21.09.2023 р., саме фермерське господарство "Меркурій" самостійно використовує та обробляє землі запису комунальної власності передану в постійне користування для ведення фермерського господарства ділянку, кадастровий номер № :02:003:9135 площею 47,20 га, рілля.

Крім того, відомості щодо користування фермерським господарством "Меркурій" земельною ділянкою кадастровий номер № :02:003:9135 площею 47,20 га, також відображається в податкових деклараціях платника єдиного податку четвертої групи, та сплачуються відповідні платежі та збори.

Також при розгляді даної справи, суд враховує правовий висновок суду Великої Палати Верховного Суду, який міститься у постанові від 20 березня 2019 року (справа №615/2197/15-ц), де Велика Палата Верховного Суду зробила такий висновок: «У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа.»

Тобто, з моменту створення селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) до фермерського господарства переходять правомочності володіння і користування та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №320/5724/17 та від 23.06.2020 року у справі №922/989/18.

Так, у пункті 60 постанови від 23.06.2020 року у справі 179/1043/16-ц Велика Палата сформулювала тезу про те, що за змістом системного тлумачення статей 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство", статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України "Про фермерське господарство", статей 7, 27, 38, 50 і 51 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, статей 31, 92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року після отримання у постійне користування земельної ділянки, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства, та проведення державної реєстрації такого господарства постійним користувачем цієї ділянки є відповідне господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, Фермерське господарство «Явір-ІІ» використовує земельну ділянку кадастровий номер № :02:003:0899 площею 35,60 га, а Фермерське господарство «Меркурій» використовує земельну ділянку кадастровий номер №:02:003:9135 площею 47,20 га, а отже позивач не здійснює на ній діяльність особисто, відповідно земельний податок підлягає сплаті фактичним землекористувачем - фермерськими господарствами, до яких перейшли права й обов`язки землекористувача.

Враховуючи вищевикладене, у позивача відсутній обов`язок зі сплати земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку з кадастровими номерами № :02:003:0899 та№:02:003:9135, оскільки відповідний обов`язок покладено на ФГ «Явір-ІІ» та ФГ «Меркурій», які є фактичними землекористувачами, що підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи та не спростовано відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення - рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Що стосується стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До матеріалів справи додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2208,88 грн., вказані суми підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (, 25005, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо визначення податкового зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб на суму 150448,63 грн. від 14.07.2023 №-1128-UА0042560.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо визначення податкового зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб на суму 65440,10 грн. від 14.07.2023 №-1128-UА0042560.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області судові витрати у сумі 2208,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА