Справа № 760/5144/23
Суддя: Коробенко С. В.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2-адр/760/4/24
В справі 760/5144/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2024 року в місті Києві
Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді Коробенка С.В.
за участю секретаря Левіцької Н.О.
розглянув у судовому засіданні в залі суду питання про ухвалення додаткового рішення а адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в м. Києві, старшого інспектора з особливих доручень відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м. Києві Вероніки Птерук про визнання дій інспектора протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 щодо оскарження притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

В позовній заяві представником Позивача заявлено про свій намір протягом п`яти днів подати докази остаточно понесених витрат на правничу допомогу.

23 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання Позивача (представника) про стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції понесені Позивачем судові витрати в загальному розмірі 37152,00 гривень, які складаються з витрат на правничу допомогу в сумі 37050 гривень та витрати, пов`язані з направленням позову до суду в розмірі 52,50 гривень та витрати, пов`язані з направлення адвокатського запиту в розмірі 49,50 гривень.

У судове засідання Позивач не з`явився, подав клопотання про розгляд заяви у його відсутність.

Представник Відповідача Департаменту патрульної поліції подав заяву про зменшення компенсації Позивачу витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що вони є завищеними. Відповідач наполягає на тому, що дана справа не є складеною, а тому витрати Позивача не є пропорційними

ІІІ. Мотивувальна частина

Згідно зі ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 3 вказаної статті якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. В такому випадку суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Встановлено, що між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Пасьон і Юрченко» укладено Договір про надання правової допомоги від 13 березня 2023 року №2(а)-13/03/23 (Договір).

Відповідно до п. 4.1 Договору порядок здійснення розрахунків за надання правової допомоги визначається умовами Додаткової угоди №1 від 13.03.2023.

Згідно з п. 1.4 Додаткової угоди №1 до Договору за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується кожною стороною. В акті вказується кількість, обсяг наданої правової допомоги та її вартість.

Як вбачається з Акту про обсяг наданої правової допомоги від 14 лютого 2024 року, Адвокатським об`єднанням була надана Позивачу правова допомога загальною тривалістю 11 годин. Виходячи з вартості 1 години послуги на рівні 50% встановленої законом мінімальної заробітної плати на місяць, сторонами погоджено загальну вартість наданої правової допомоги в розмірі 37050 гривень.

З копії наданої Позивачем квитанції від 19.02.2024 вбачається, що ним було фактично сплачено обумовлену Актом суму на рахунок Адвокатського об`єднання.

Відповідачем подане клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому викладені заперечення проти стягнення на користь Позивача компенсації за надану правничу допомогу.

Відповідно до вимог статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статей 27, 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.

Як було зазначено вище, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, згідно з ч. 5 цієї ж статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), саме на суд покладено обов`язок з`ясувати реальність (або неминучість) понесених витрат та встановити причинно-наслідковий зв`язок заявлених до відшкодування витрат із необхідністю і реальністю їх здійснення в межах конкретної справи.

У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що Позивачем доведений належними та допустимими доказами розмір понесених ним судових витрат на правничу допомогу в сумі 37050,00 гривень.

В той же час, Велика Палата ВС в справі №904/4507/18 виходила з того, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Враховуючи категорію справи (оскарження постанови про притягнення особи до відповідальності за порушення правил дорожнього руху), її складність (справа є малозначною), відсутність судових засідань, незначні обсяги матеріалів справи, а також те, що фактично з трьох заявлених Позивачем вимог (визнання дій інспектора протиправними, скасування постанови про притягнення до відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення) судом задоволена лише одна (скасовано постанову від 24.02.2023), суд вважає, що повна компенсація сплаченого Позивачем розміру витрат на правничу допомогу в сумі 37050,00 гривень за рахунок Департаменту патрульної поліції не була пропорційною, співмірною та логічною.

Суд переконаний, що стягнення з Відповідача компенсації за правничу допомогу в такому розмірі не відповідало б принципу справедливості, а тому суд вважає необхідним зменшити компенсацію до суми в розмірі 2000 гривень, що у більшій мірі відповідає обсягу наданої допомоги, її реальній складності а також принципу пропорційності задоволеним позовним вимогам.

Щодо твердження представника Позивача про необхідність відшкодування йому витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких представник Позивача відносить поштові витрати, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас, у частині третій статті 132 КАС України наведено вичерпний перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи. Докладніше кожна з категорій цих витрат конкретизована у статті 134, 135, 137, 138 КАС України, зокрема:

1. витрати на професійну правничу допомогу (стаття 134 КАС України);

2. витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (стаття 135 КАС України);

3. витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз (стаття 137 КАС України);

4. витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, вчиненням інших процесуальних дій, підготовкою справи до розгляду (стаття 138 КАС України).

Вжитий у статті 138 КАС України термін "інших процесуальних дій" стосується вчинення учасниками справи, або особами, які не є учасником судового процесу, дій пов`язаних саме з процесом доказування (збір доказів, їх огляд та забезпечення) у справі.

Встановлення законом вичерпного переліку судових витрат означає, що на присудження судом саме цих витрат у разі настання відповідних обставин (задоволення позову, залишення його без розгляду, чи закриття провадження у справі), а не будь-яких інших може розраховувати особа, що звернулася до суду з позовом.

Разом з цим, поштові витрати не відносяться до судових витрат, передбачених зазначеним вище переліком, а тому такі витрати не можуть бути предметом відшкодування за наслідками розгляду судової справи, оскільки КАС України не передбачає їх відшкодування.

Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 07 березня 2019 року у справі N 200/10765/18-а.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 134, 135, 137, 138 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив:

1.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 компенсацію понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 гривень.

2.Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

3.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, .

Суддя: