Справа № 395/378/24
Суддя: Орендовський В. А.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 395/378/24 Провадження № 2-а/395/4/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

за участю секретаря судового засідання Піддубної Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомиргороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: поліцейський з РПП СПД №1 (м. Новомиргород) ВП№ 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Резніченко Володимир Сергійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1550199 від 29.02.2024 р. про накладення адміністративного стягнення, складену поліцейським з РПП СПД №1 (м. Новомиргород) ВП№ 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Резніченком В.С., у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, як таку, що винесена безпідставно та з порушенням чинного законодавства. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив про те, що відносно нього було складено постанову серія ЕНА № 1550199 від 29.02.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності, згідно якої він 29.02.2024 року об 11:19 годині в м. Новомиргороді по вул. Соборності, 92, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «Рух заборонено», чим порушив п. 8.4.в ПДР України (порушення вимог заборонних знаків). Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, оскільки згідно відповіді Новомиргородської міської ради Кіровоградської області повідомлено інформацію, що дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» за адресою: вул. Соборності, 92 у м. Новомиргороді Новоукраїнського району Кіровоградська область відсутній. Окрім цього позивач як кваліфікаційний технічний експерт обслуговує споруду торгового центру «Шанс» за адресою: вул. Соборності, 108а, м. Новомиргород Новоукраїнського району Кіровоградської області. Крім того, позивач просив суд стягнути витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 2000 гривень та моральну шкоду 3000 гривень, оскільки він зазнав переживання, отримав негативні емоції, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок та бажань.

Позивач та його представник адвокат Кваша Л.П. у судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити.

Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, проте представник відповідача у судове засідання не з`явився; від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого він просив відмовити у задоволенні позові у зв`язку з його безпідставністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - поліцейський з РПП СПД №1 (м. Новомиргород) ВП№ 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Резніченко В.С. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позові, оскільки постанова є законною та винесена у відповідності до чинного законодавства.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1550199 від 29.02.2024 року вказано, що позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «Рух заборонено», чим порушив п. 8.4.в ПДР України, проте згідно ПДР України знак 3.21 має іншу назву та породжує інші правові наслідки назва 3.21 «В`їзд заборонено».

Окрім цього згідно відповіді Новомиргородської міської ради Кіровоградської області на адвокатський запит № 02-14/6/1 від 06.03.2024 року повідомлено інформацію, що дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» за адресою: вул. Соборності, 92, м. Новомиргород, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, відсутній (а.с. 9).

Також згідно копії рішення виконавчого комітету Новомиргородської міської ради Кіровоградської області № 194 від 27.12.2023 року дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» біля перехрестя вулиць Соборності та Г.Дмитрян в м. Новомиргороді демонтовано (а.с.54).

Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зазначені вимоги закону при оформленні постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 працівником поліції були порушені.

При прийнятті рішення суд враховує положення ст.77 КАС України, згідно якого кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона, а також те, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення (не були зазначені у рішенні і проаналізовані відповідачем), за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що постановапро адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1550199 від 29.02.2024 р. про накладення адміністративного стягнення, складена поліцейським з РПП СПД №1 (м. Новомиргород) ВП№ 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Резніченком В.С., у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень- не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Що стосується моральної шкоди завданої позивачу, то в цій частині позову слід відмовити за наступних підстав.

Статтею 56 Конституції України проголошено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Постанова № 4 від 31.03.1995 р. (далі - Постанова, із змінами і доповненнями) під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

За висновками Верховного Суду, які були сформульовані у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Таким чином, звертаючись до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди, позивач зобов`язаний зазначити обставини її завдання, у чому вона полягає та обґрунтувати її розмір. Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували факт наявності втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, та як наслідок підтверджували наявність моральної шкоди, що в свою чергу свідчить про неналежність її підтвердження.

Позивачем не доведено, що винесення постанови відносно нього та притягнення його до адміністративної відповідальності призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Таким чином, вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову стягненню за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1211,20 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду та витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 2000 гривень.

Підставою для стягнення з суб`єкта владних повноважень судових витрат є задоволення позовної вимоги про скасування постанови серія ЕНА № 1550199 від 29.02.2024 р. про накладення адміністративного стягнення, а такожнаявність документального підтвердження сплати позивачем судового збору у відповідному розмірі та опис робіт (наданих послуг) адвоката і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, їх співрозмірність.

Вартість правничої допомоги суд визнає прийнятною з урахуванням складності справи та кількості судових засідань, в яких брала участь представник позивача (2 засідання).

Згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 03 квітня 2024 року позивачем сплачено на рахунок адвоката кошти в розмірі 2000 гривень. Крім того, надано суду розрахунок судових витрат на правничу допомогу та акт наданих послуг від 04.04.2024 року (а.с.41-43).

Відповідно з квитанцією ФК «ЮАПЕЙ» № Z9QT-KMF2-Y3TE від 11 березня 2024 року позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок (а.с. 1).

Враховуючи викладене, судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1211 гривень 20 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень відповідно до ст.139 КАС України мають бути стягнені з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: поліцейський з РПП СПД №1 (м. Новомиргород) ВП№ 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Резніченко Володимир Сергійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1550199 від 29.02.2024 р. про накладення адміністративного стягнення, складену поліцейським з РПП СПД №1 (м. Новомиргород) ВП№ 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Резніченком В.С., у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень скасувати та закрити провадження у справі.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, а всього 3211 (три тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 12 квітня 2024 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області В.А. Орендовський