Справа № 711/1445/24
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/1445/24
Провадження № 2-а/711/24/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.,

за участі:

представника позивача адвоката Орленка В.В.,

представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Орленко В.В., який діє на підставі ордеру серії СА №1077652 від 17.02.2024, звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ДП18 №774381 від 07.02.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що підставою притягнення позивача до відповідальності в оскаржуваній постанові зазначено те, що він 07.02.2024 о 15год. 15хв. в м. Черкаси по вул. В. Чорновола, 245, керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2023р. Натомість позивач стверджує, що не знав про те, що він позбавлений права керування транспортними засобами відповідним судовим рішенням, оскільки він не брав участі у відповідному судовому засіданні та не був обізнаний про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Також в позові зазначено, що позивач не керував автомобілем, а знаходився в ньому в якості пасажира та чекав поки повернеться водій і на момент прибуття працівників поліції час очікування складав не менше однієї години. Також в позові зазначається, що інспектором поліції було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки справа була розглянута на місці зупинки транспортного засобу, а позивачу не демонструвались відеозаписи з бодікамери поліцейських під час вирішення поліцейським питання про винесення оскаржуваної постанови. Окремо в позові вказується про відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення належних та допустимих доказів його вчинення та наявності вини позивача у його вчиненні. Тож, на думку позивача, викладені в позовній заяві обставини свідчать про відсутність повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого розгляду справи про адміністративне правопорушення з боку співробітника патрульної поліції про притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тим самим спростовує факт наявності в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у позові. В обґрунтування своєї позиції відповідач послався на те, що поліцейським ОСОБА_3 не було порушено жодних, передбачених законом вимог щодо порядку та процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. На підтвердження факту вчинення позивачем порушень вимог Правил дорожнього руху та обставин дотримання порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача суду надано копію оскаржуваної постанови та диск з відеозаписами з бодікамери №234625, що здійснювалися під час фіксації події правопорушення та розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача. Окремо у відзиві зазначено, що на момент події правопорушення строк дії наявного у позивача тимчасового дозволу на керування транспортними засобами сплинув, а відтак позивач не мав права керувати автомобілем.

27.02.2024р. судом відкрито провадження у справі.

12.03.2024р. від представника відповідачів Трохименко М.О., яка діє на підставі довіреності №522/41/3/01-2024 від 08.01.2024, на адресу суду надійшов письмовий відзив відповідача проти позову, в якому викладено позицію відповідача щодо заперечень проти позову.

25.03.2024р. від представника відповідачів Лисенко Р.С., який діє на підставі довіреності №23179/41/3/01-2023 від 19.12.2023, на адресу суду також надійшов письмовий відзив відповідача проти позову, в якому викладено позицію відповідача щодо заперечень проти позову.

09.04.2023р. від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розподіл судових витрат разом з доказами їх розміру. У клопотанні викладено вимогу про відшкодування позивачу за рахунок відповідача (Департаменту патрульної поліції) витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 8000 грн.

На підставі ч. 4 ст. 77 КАС України під час розгляду справи судом витребувано та досліджено матеріали судової справи №711/7613/23 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Зауважив, що в діях позивача в будь-якому випадку відсутні ознаки протиправного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він не керував автомобілем, а лише сидів в ньому та чекав на повернення водія.

Представник відповідача Лисенко Р.С. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що позивач був зупинений екіпажем патрульної поліції через те, що здійснив зупинку автомобіля на зупинці маршрутних транспортних засобів. Під час перевірки з`ясувалось, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами. Під час перевірки документів позивач не заперечував того факту, що саме він є водієм автомобіля, а лише посилався на його необізнаність про наявність судового рішення про позбавлення його права керувати транспортними засобами. Під час розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної позивач жодних клопотань не заявляв. Весь процес зафіксований на відеозаписах, що додані до відзиву, оскільки це відеозапису з бодікамер поліцейських. Будь-яких протиправних дій з боку поліцейських позивач не зазнав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані учасниками справи суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2023р. по судовій справі №711/7613/23 (номер судового провадження №3/711/2534/23) позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень відповідна постанова суду не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили 27.11.2023р.

Відповідно до матеріалів судової справи №711/7613/23 ОСОБА_2 10.11.2023р. ознайомився з матеріалами судової справи, а 14.11.2023р. подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що визнає свою вину та просить розглянути справу без його участі. Також в матеріалах такої судової справи наявна письмова розписка ОСОБА_2 про отримання ним 14.11.2023р. копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси суду від 14.11.2023р.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №774381 від 07.02.2024р., що складена заступником командира роти №4 БУПП в Черкаській області Гулим М.В., 07.02.2024 о 15год. 15хв. в м. Черкаси по вул. В. Чорновола, 245, ОСОБА_2 керував транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2023р. (судове провадження №3/711/2534/23), чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Поліцейським ОСОБА_3 було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його виявлення та оголошено рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн., а також порядок примусового виконання такого рішення. Копія постанови серії ДП18 №774381 від 07.02.2024р. відразу після її складання була вручена позивачу.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, регулюється положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (далі Закон №580), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395 (далі Інструкція №1395) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону №580 поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 1 розділу IV Інструкції №1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 4 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції №1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону №580 поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.4-а ПДР на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Пунктом 2.1 «а» ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Частиною 4 статті 258 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За обставинами події, що стала підставою винесення оскаржуваної позивачем постанови, судом встановлено, що на момент перевірки поліцейським документів позивача, останній не мав при собі діючого водійського посвідчення. Підставою для здійснення перевірки документів водія автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , була та обставина, що транспортний засіб здійснював зупинку/стоянку ближче 30м від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів. Всі зазначені факти не заперечувалися самим позивачем.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що заперечує факт того, що він здійснював керування автомобілем, а також факт наявності в його діях умислу на керування автомобілем без посвідчення водія.

На підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови відповідачем надано суду матеріали відеофіксації обставин події та процедури розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, що здійснювалась з використанням бодікамери поліцейського №234625.

Право та порядок використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено пп. 2 п.4.1 розділу IV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. за № 4/1, та ст.ст.31, 40 Закону №580.

Відповідно до ст. 40 №580 поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати, зокрема, фото- і відеотехніку, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, а також використовувати інформацію, отриману з баз даних Національної поліції, якими користувався поліцейський в ході розгляду справи.

В оскаржуваній постанові зазначено, що до постанови додаються відомості з бодікамери №234625. На відеозаписі з бодікамери поліцейського, які надані суду відповідачем на ДВД-диску, зафіксовано момент виявлення екіпажем патрульної поліції нерухомого автомобіля з позивачем на водійському сидінні та всі послідуючі дії поліцейських: спілкування з позивачем; пояснення обставин порушення вимог зупинки автомобіля; встановлення факту наявності судового рішення, яким позивача позбавлено права керування транспортними засобами; процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє доводи сторони позивача щодо недопустимості наданого відповідачем відеозапису, оскільки такий відеозапис не надавався позивачу для ознайомлення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови. В цьому контексті слід звернути увагу, що ненадання позивачу разом з копією постанови копії відповідного відеозапису не тягне за собою недопустимість такого доказу, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена права ознайомлюватись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та отримувати копії всіх доказів, на підставі яких було винесено відповідну постанову.

Також суд відхиляє доводи сторони позивача щодо відсутності доказів вчинення ним правопорушення, зокрема факту керування позивачем автомобілем. В цьому контексті суд звертає увагу, що такий факт підтверджується матеріалами наданого суду відеозапису з бодікамери поліцейського, на якому хоча і не зафіксовано безпосередньо моменту керування позивачем автомобілем, але зміст спілкування позивача з поліцейськими та дорожня обстановка (розміщення транспортного засобу біля зупинки маршрутних транспортних засобів; перебування позивача за кермом автомобіля; поведінка позивача та його доводи) свідчить про те, що відповідна подія мала місце. До того ж під час спілкування з поліцейськими позивач не повідомляв про наявність іншого водія в автомобілі та не заперечував того факту, що саме він керував автомобілем та здійснив його зупинку з недотриманням вимог ПДР, проте таку зупинку пояснював тим, що чекає на приїзд іншої особи, яку має тут зустріти.

Отже, вимога поліцейського пред`явити для перевірки відповідні водійські документи була правомірною, але позивачем не виконано вимог вищенаведеного законодавства щодо необхідності мати при собі посвідчення водія, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а відтак твердження позивача про безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою є необґрунтованим.

Суд бере до уваги, що підставою позову та заперечень позивачем наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, є також відсутність умислу на вчинення такого правопорушення, що обумовлюється необізнаністю позивача про наявність судового рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами.

В цьому контексті суд звертає увагу, що за змістом ст. 9 КУпАП винним діянням (дія або бездіяльність), яке є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, є вчинення особою діяння умисно або з необережності. Диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП не визначає наявності обов`язкової форми вини у вигляді умислу, а відтак такою нормою передбачена відповідальність і за вчинення відповідних діянь з необережності.

Необережність як форма вини у теорії права розглядається як самовпевненість та недбалість. Діючи самовпевнено особа передбачає можливість настання негативних наслідків свого діяння, але легковажно розраховує на те, що такі наслідки не настануть. При недбалості особа не передбачає можливості настання негативних наслідків свого діяння, хоча повинна була та могла їх передбачити, якби діяла добросовісно. Об`єктивний критерій недбалості передбачає наявність у особи обов`язку передбачити протиправний характер своїх дій та негативні наслідки свого діяння, а суб`єктивний наявність у особи фактичної можливості передбачити протиправний характер своїх дій та відповідні наслідки.

За обставинами справи судом встановлено, що позивач знав про те, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП шляхом накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. У зв`язку із складанням протоколу про адміністративне правопорушення у позивач було вилучено посвідчення водія, яке до теперішнього часу зберігається в УПП в Черкаській області. Також позивач був обізнаний про час і місце судового розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього. До того ж позивач отримав копію відповідної постанови суду, що підтверджується його розпискою від 14.11.2023р.

Крім того твердження позивача, що він не знав про результати розгляду судом справи відносно нього та ухвалення судом відповідної постанови від 14.11.2023р. є непереконливими, оскільки судові рішення всіх судів є у вільному доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, і позивач мав змогу з ними ознайомитися.

В цьому контексті варто звернути увагу, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

При цьому суд звертає увагу, що з моменту ухвалення судом рішення про позбавлення позивача права керування транспортними засобами (14.11.2023) до моменту події, внаслідок якої було винесено оскаржувану постанову (07.02.2024) сплинуло майже три місяці. За таких обставин позивач мав об`єктивну можливість довідатись про наявність судового рішення за наслідками розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та дату набрання ним законної сили, якби діяв розумно і добросовісно.

Отже з урахуванням вищевикладеного суд відхиляє доводи сторони позивача про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП через відсутність в його діях умислу.

За матеріалами справи судом встановлено, що виявивши порушення ПДР, поліцейським ОСОБА_3 було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення із дотриманням порядку, передбаченого КУпАП та у відповідності до вимог розділу ІІІ Інструкції.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи.

За обставинами даної справи суду не надано доказів, які б свідчили про істотне порушення законних прав і свобод позивача, а також про необґрунтованість чи протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність ознак протиправної діяльності в діях поліцейського, а доводи позивача про протиправність та необґрунтованість оспорюваної постанови та відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.

Тож з урахуванням всіх обставин справи, перевіривши відповідність дій поліцейського ОСОБА_3 вимогам ст. 2 КАС України при прийнятті постанови серії ДП18 №774381 від 07.02.2024, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки позов не підлягає задоволенню, то понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 9, 20, 77, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.9, 126, 245, 251, 283-285, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 12 квітня 2024 року.

Головуючий: В.М. Скляренко