Справа № 308/5017/24
Суддя: Логойда І. В.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/5017/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Логойда І.В.,

за участю секретаря судового засідання Янцо М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Ракущинець Андрій Андрашович, до інспектора 1 взводу 1 роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Рейпаші Руслана Олексійовича, Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Ракущинець Андрій Андрашович, звернувся в суд з позовною заявою до інспектора 1 взводу 1 роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Рейпаші Руслана Олексійовича, Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1536196, відповідачем визнано позивача винним у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн. Постанова позивачу на місці її складення не надавалась, права її оскарження не роз`яснювались. Також не роз`яснювались права надати пояснення або здійснити захист свого порушеного права при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Постанова була надіслана у Великоберезнянський район, с. Стужиця, в якому позивач ніколи не був зареєстрований та не проживав. Натомість до даної позовної заяви додається, копія паспорту, який свідчить, що починаючи з 1993 року і по сьогоднішній день проживає в с. Сторожниця. Оскаржувана постанова отримана позивачем 07.03.2024р., що свідчить відміткою постанови про її виготовлення. Оскаржувана постанова є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає визнанню не чинною та скасуванню.

Зазначає, що інспектор підійшов до позивача та представився, після чого попросив документи. Позивач, віддав йому в руки водійські права, пояснюючи, що він приїхав у дитячий навчальний заклад, що здійснив висадку дитини, та очікує звільнення місця, щоб запаркуватись і в подальшому здійснити безпечну зустріч і посадку дитини. Така ситуація ставалась на цьому місці і раніше, і з іншими інспекторами поліції, але вислухав пояснення, попередивши, щоб позивач був уважний, щоб не сталась ДТП, не затримували його раніше.

Після чого попросив представитись та пояснити, з якої підстави пред`явлено претензії до позивача. Позивач зауважив, що потрібно почати все с початку. Що потрібно зафіксувати: хто до нього звернувся, його посвідчення, почути причину звернення, та оголосити своє звернення, на що поліцейський відмовився.

Окрім цього, інспектор не видав на руки постанову, тому що зафіксували, що позивач відмовився від її отримання.

На підставі наведеного просить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ЕНА № 1536196, якою відповідачем визнано позивача винним у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч 1 ст.122 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн., скасувати.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2024, постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.03.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що 27.02.2024 біля 14.39 екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Ужгороді, пл. Шандора Петефі, 20, помітили транспортний засіб «MERSEDES-BENZ 320 SEL», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого порушив пункт 15.4 ПДР України, а саме здійснив зупинку (стоянку) ТЗ на проїжджій частині в другому ряду, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Факт правопорушення підтверджується наданими до суду відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського. Водієм зазначеного автомобіля виявився позивач. Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Позивач не намагався скористатися правовою допомогою. Тим більше позивач не був затриманий, свобода не була обмежена, тобто він міг вільно переміщуватися, подзвонити адвокату, іншому фахівцю в галузі права. Позивач це не зробив й не намагався це зробити. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 15.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис було запропоновано отримати її копію. Частина 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює, що звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитись з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук. Ознайомитися, а не давати знімати на персональний мобільний телефон. Поліцейський представився та провів розгляд справи про адміністративне правопорушення згідно норм чинного законодавства. Що стосується витрат на правничу допомогу, вказує, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу документально не підтвердженими, а отже відсутні підстави для відшкодуванні таких витрат. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вважають, що зазначена позивачем сума в 4000 грн. понесених витрат на правову допомогу є значно завищеною, не співмірною та не відповідає складності розглядуваної справи та тяжкості накладеного штрафу у розмірі 340 грн. На підставі наведеного, просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач та його представник у судові засідання не з`явився, при цьому позивач подав до суду заяву, згідно з якою просить здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, згідно з якою просить здійснювати розгляд справи без його участі, просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії ЕНА №1536196 від 27.02.2024 року о 14 год. 43 хв. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за те, що як зазначено у постанові 27.02.2024 року о 14 год. 39 хв. в м. Ужгороді по пл. Ш. Петефі, 20, водій здійснив зупинку (стоянку) транспортного засобу на проїжджій частині в другому ряду, чим порушив п.15.4 ПДР порушення правил стоянки, розміщення транспортного засобу на проїзній частині в два і більше рядів.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся із даним позовом в суд.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

В пункті 1.3. Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9.ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до 15.4 ПДР України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно зі ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, зокрема, за частинами 1, 2, 3, 5 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. ст. 276, 280, 283 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 263/15738/16-а.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП.

Згідно із оскаржуваною постановою розгляд справи відбувся 27.02.2024 о 14.43 год. в м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 20, Закарпатська область.

Представником відповідача до матеріалів справи разом з відзивом на позов долучено відеозапис з місця події, який був досліджений судом.

Відповідно до відеозапису, доданого до відзиву з нагрудної бодікамери поліцейського, вбачається, що на пл. Ш. Петефі в м. Ужгороді, працівники поліції підійшли до автомобіля «MERSEDES-BENZ 320 SEL», державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював зупинку (стоянку) на проїжджій частині в другому ряду. Окрім цього, підійшовши до автомобіля, інспектор представився позивачу та інспектор поліції пояснив позивачу, що той припаркований з порушенням правил ПДР, на що позивач відповів: «зараз хтось від`їде, і я заїду на інше місце». Разом з тим, працівником поліції було повідомлено про розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, роз`яснено його права, а також, пункт ПДР, який ним порушено, а також статтю, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху та після закінчення розгляду справи ознайомлено із змістом постанови та роз`яснено право на її оскарження. Окрім цього працівник поліції пред`явив своє службове посвідчення позивачу не випускаючи з рук, як це передбачено ч. 3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» та запропонував позивачу отримати копію постанови, на що позивач не реагував. Зазначений відеозапис повністю спростовує доводи позивача, викладені у позові.

Дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис, суд приходить до висновку, що такий містить дані, на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, відтак, вказані докази є належними та допустимими в розумінні КАС України і враховується судом при розгляді даної справи.

Окрім цього, судом було досліджено диск, доданий позивачем до позовної заяви, який спростовує твердження позивача про те, що права на оскарження постанови, права надати пояснення або здійснити захист свого порушеного права при розгляді справи про адміністративне правопорушення не роз`яснювались. Подані позивачем відеозаписи частково відображають розгляд правопорушення, інші стосуються подій після розгляду адміністративного правопорушення, тому такі не можуть бути взяті судом до уваги.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим позовні вимоги до задоволення не підлягають, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Ракущинець Андрій Андрашович, до інспектора 1 взводу 1 роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Рейпаші Руслана Олексійовича, Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , юридична адреса: 03048, вул. Ф.Ернста, 3, м. Київ.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: вул. Олега Кошового, 2, м. Ужгород.

Дата складання повного тексту рішення 12.04.2024.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда