Справа № 157/539/24
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/539/24
Провадження №2-а/157/24/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить поновити строк на звернення до суду та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 21 від 11 січня 2024 року, і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, а також стягнути на його користь судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що цією постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн. Відповідно до постанови його притягнуто до відповідальності за те, що в порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці, яку нібито отримав 25 жовтня 2023 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КпАП України. Вважає винесену щодо нього постанову незаконною і необґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню, із наступних підстав. 18 березня 2024 року у приміщенні Камінь-Каширського ВДВС у Камінь-Каширському районі Волинської області він дізнався, що відносно нього 11 січня 2004 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн. Тоді ж у виконавчій службі він отримав копію вказаної постанови. Однак, жодних повісток про виклик до РТЦК він не отримував. Також, всупереч вимогам статей 256, 268, 280 КпАП України він не повідомлявся про складання щодо нього протоколу про вчинене адміністративне правопорушення, з протоколом не ознайомлювався, не міг подати на цей протокол заперечення, скористатись правами, передбаченими ст. 268 КпАП України. Також він не запрошувався на розгляд справи по суті, не зміг висловити свою позицію, заперечити вчинення ним адміністративного правопорушення, тощо. Вважає, що будь-якого правопорушення не вчиняв. Крім цього, в постанові відсутнє посилання на докази, якими доведена його винуватість. Також не зазначено, які наявні докази вручення йому повістки та на яку саме дату його було викликано до РТКЦ. Будь-якого повідомлення про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував. Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин не може свідчити про вчинення ним адміністративного правопорушення. Крім того, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 при винесенні щодо нього постанови порушено і норми матеріального права. Так, відповідно до санкції ч. 1 ст. 210-1 КпАП України за правопорушення, передбачене цією нормою закону, встановлене покарання у вигляді штрафу на громадян від 100 до 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від 200 до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Він не є посадовою особою і про це представникам РТЦК відомо, бо у графі постанови «місце роботи і посада» зазначено, що він «тимчасово не працюючий». Тобто на нього як громадянина, за ч. 1 ст. 210-1 КпАП України можливо накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі від 1700 до 3400 грн. Однак, на нього було накладено стягнення у вигляді 5100 грн, що є незаконним. З огляду на викладене вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення щодо нього за ч. 1 ст. 210-1 КпАП України підлягає скасуванню як незаконна, а справа закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У цьому випадку є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень його прав, свобод та інтересів на момент звернення до суду. Дане порушення є реальним, стосується (зачіпає) його індивідуально виражених прав та інтересів. Оскаржувана постанова винесена 11 січня 2024 року, однак про її існування йому стало відомо 18 березня 2024 року, коли він отримав копію цієї постанови у Камінь-Каширському ВДВС у Камінь-Каширському районі. Дана позовна заява подається у межах максимально короткого строку (до 10 діб) після того, як про неї стало йому (позивачу) відомо.

Ухвалою судді від 01 квітня 2024 року визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з позовом, поновлено такий строк, позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, як вбачається із змісту позовної заяви він просить справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 11 січня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову № 21 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень.

Як вбачається зі змісту зазначеної постанови, військовозобов`язаний ОСОБА_1 в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений у отриманій 25 жовтня 2023 року повістці, що було виявлено 11 січня 2024 року о 17 годині 00 хвилин в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме санкцією цієї частини статті передбачено накладення стягнення у виді штрафу на громадян у розмірі від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто від 1700 грн до 3400 грн) і на посадових осіб від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, на позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КпАП України накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень, що не відповідає санкції зазначеної частини статті КпАП України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про час дату, та місце розгляду справи і йому надсилалися копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження, що підтверджується підписом посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 у Книзі розносної кореспонденції суду про отримання зазначених документів 04.04.2024, запис № 1040. Однак, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позов не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачем позову.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 гривень належить скасувати, і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення № 21 від 11 січня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 210-1 КпАП України адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Головуючий:О.В. Антонюк