Справа № 200/1199/24
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Справа№200/1199/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення

(виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій щодо нездійснення перерахунку вислуги років з урахуванням періоду роботи в органах прокуратури, зобов`язання здійснити перерахунок вислуги років з урахуванням періоду роботи в органах прокуратури та внести відповідні зміни до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 252 від 08.09.2022, зобов`язання провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням до вислуги років стажу роботи в органах прокуратури та здійснити виплату грошового забезпечення за період з 03.09.2019 по 08.09.2022 з урахуванням раніше виплачених сум, зобов`язання провести перерахунок та виплатити грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019,2020,2021,2022 роки відповідно до суми грошового забезпечення, з урахуванням надбавки за вислугу років та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум, визнання протиправними дій щодо невиплати та зобов`язати провести нарахування та виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 та 2022 роки, визнання протиправними дії щодо нездійснення компенсації за належне та неотримане речове майно, зобов`язання провести нарахування та виплатити компенсацію за належне та неотримане речове майно, зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду на період дії воєнного стану передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, з 05 вересня по 08 вересня 2022 року.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

Зазначає, що за час відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Вказує, що має право на виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану, передбачену Постановою Кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 05 вересня по 09 вересня 2022 року.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що час роботи в органах прокуратури зараховується до вислуги років при умові, що військовослужбовець перебуває на посаді офіцерського та начальницького складу.

Вказує, що позивач проходив військову службу на посаді старшого солдату час роботи в органах прокуратури до вислуги років при проходженні ним військової служби йому не був зарахований та підстав для такого зарахування він не має.

Зазначає, що на момент звільнення позивач не надав заяви (рапорту) на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, отже позивачем самостійно не було реалізоване своє право на отримання цього майна або компенсації його вартості, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Вказує, що грошова компенсація за невикористану відпустку, як соціальна гарантія може бути виплачена у разі наявності відповідного права на відпустки. Тому, при звільненні з військової служби грошова компенсація за ненадані під час дії особливого періоду дні додаткових і соціальних відпусток.

Враховуючи наведене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 є учасником бойових дій.

З 03.09.2019 року по 31.07.2022 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_6 , яка знаходилась на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

З 01.08.2022 року по 08.09.2022 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , був переведений з окремого батальйону (військова частина НОМЕР_6 ) до бригади (військової частини НОМЕР_1 ).

З 31.07.2022 року відповідно до Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 21.06.2022 № Д-141/ДСК та директиви командира військової частини НОМЕР_7 від 22.06.2022 № Д-46/ДСК військова частина НОМЕР_6 розформована, її правонаступником стала Військова частина НОМЕР_1 .

08.09.2022 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 252 старший солдат ОСОБА_1 виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та з всіх видів забезпечення, в тому числі з грошового.

Як вбачається з картки особового рахунку працівника ОСОБА_1 , в період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_6 та Військовій частині НОМЕР_1 розмір посадового окладу та окладу за військовим званням складав: посадовий оклад (ПО) - 2910 грн; оклад за військове звання (ОВЗ) - 600 грн.

Відповідно до довідки Прокуратури Донецької області від 07.04.2020 року № 11/402 ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Донецької області з 08.12.1987 року по 30.01.1997 року.

06.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 з заявою щодо здійснення перерахунку вислуги років відповідно до довідки від 27.04.2020 № 11/402, виданою прокуратурою Донецької області з виплатою різниці грошового забезпечення, виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021-2022 роки, виплати грошової компенсації за неотримане речове майно та надання розрахунку компенсації за неотримане речове майно, здійснення перерахунку вислуги років, та надання бланку особового рахунку військовослужбовця за 2020-2022 роки.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Щодо позовних вимог стосовно зобов`язання провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням до вислуги років стажу роботи в органах прокуратури, суд врахоує наступне.

Порядок обчислення вислуги років передбачений у Постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Відповідно до пункту 1 Постанови, до вислуги років зараховується час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу.

Відповідно до пункту 11 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за № 1294/26071, «11) час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Служби безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу.

Як встановлено судом, позивач перебував на військовій службі з 03.09.2019 до моменту звільнення, а саме - 08.09.2022 на посаді старшого навідника гранатометного відділення протиракового взводу роти вогневої підтримки у військовому званні - шпк «старший солдат».

Таким чином, час роботи в органах прокуратури зараховується до вислуги років при умові, що військовослужбовець перебуває на посаді офіцерського та начальницького складу. Враховуючи, що позивач проходив військову службу на посаді старшого солдату, час роботи в органах прокуратури до вислуги років при проходженні ним військової служби не зарахований та відсутні підстави для такого зарахування.

Щодо позовних вимог стосовно зобов`язання провести нарахування та виплатити компенсацію за належне та неотримане речове майно, суд враховує наступне.

Згідно статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. 22.03.2016 набув чинності Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п.5 Порядку №178).

Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Формою довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, визначено включення до неї, зокрема, даних щодо: найменування речового майна, року і місяця виникнення права на отримання предметів речового майна, кількості предметів, вартість за одиницю, суми грошової компенсації.

Суд зазначає, що при звільненні військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується, шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби, а грошова компенсація підлягає нарахуванню відповідно до виду й кількості неотриманого речового майна та його вартості станом на поточний рік.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач 06.02.2024 року звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 з заявою, зокрема, щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно та надання розрахунку компенсації за неотримане речове майно.

Суд вказує, що відповіді на заяву, розрахунку та виплати грошової компенсації відповідачем до суду не надано.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Щодо грошової допомоги для оздоровлення, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Частиною 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно абз. 2 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби, що затверджено указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, відповідно до картки особового рахунку за 2022 рік позивачу виплачена грошова допомога для оздоровлення у 2022 році

Щодо грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно п. 8 ст. 101 вказаного Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» передбачені такі види щорічних відпусток, як: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством (п. 1 ст. 4 Закону).

Відповідно до ст. 162 вказаного Закону, зокрема, учасникам бойових дій, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Абзацом 3 п. 14 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Крім того, відповідно до п. 3 розд. XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за № 745/32197) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, що передбачена ст. 162 Закону України «Про відпустки» та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки проводиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, відповідно до картки особового рахунку за 2022 рік позивачу виплачена компенсація за всі невикористані дні відпустки у 2022 році.

Щодо позовних вимог стосовно нарахування та виплатити додаткової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168. Відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022.

У подальшому строк воєнного стану в Україні продовжений окремими Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Отже, виплата додаткової винагороди (та її розмір), встановленої Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, не має постійного характеру та залежить від деяких факторів, зокрема: - наявності/відсутності/продовження в Україні правового режиму воєнного стану; - розмір винагороди (30 тис. грн., 50 тис. грн., 100 тис. грн.) не є сталою величиною та визначається в залежності від того, чи беруть військовослужбовці безпосередню участь в бойових діях та тривалості такої участі; - виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Враховуючи наведене, згідно зазначених документів (накази, картка особливого рахунку), позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода у повному обсязі, відповідно до чинного законодавства України, будь-яких інших документів про право на нарахування додаткової винагороди в іншому розмірі позивачем не надано, тому в цій частини позовні вимоги безпідставні, необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дій та зобов`язання провести перерахунок та виплатити грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019,2020,2021 роки відповідно до суми грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум, визнання протиправними дій щодо невиплати та зобов`язати провести нарахування та виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 та 2022 роки, визнання протиправними дії щодо нездійснення компенсації за належне та неотримане речове майно, зобов`язання провести нарахування та виплатити компенсацію за належне та неотримане речове майно.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій щодо нездійснення перерахунку вислуги років з урахуванням періоду роботи в органах прокуратури, зобов`язання здійснити перерахунок вислуги років з урахуванням періоду роботи в органах прокуратури та внести відповідні зміни до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 252 від 08.09.2022, зобов`язання провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням до вислуги років стажу роботи в органах прокуратури та здійснити виплату грошового забезпечення за період з 03.09.2019 по 08.09.2022 з урахуванням раніше виплачених сум, зобов`язання провести перерахунок та виплатити грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019,2020,2021,2022 роки відповідно до суми грошового забезпечення, з урахуванням надбавки за вислугу років та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум, визнання протиправними дій щодо невиплати та зобов`язати провести нарахування та виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 та 2022 роки, визнання протиправними дії щодо нездійснення компенсації за належне та неотримане речове майно, зобов`язання провести нарахування та виплатити компенсацію за належне та неотримане речове майно, зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду на період дії воєнного стану передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, з 05 вересня по 08 вересня 2022 року задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019,2020,2021 відповідно до суми грошового забезпечення, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 та 2022 роки, компенсації за належне та неотримане речове майно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019,2020,2021 відповідно до суми грошового забезпечення, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 та 2022 роки, компенсації за належне та неотримане речове майно з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко