Справа № 202/17653/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 202/17653/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року (суддя Марченко Н.Ю.) у справі №202/17653/23 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1-го взводу 1-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Терещенко Владислави Євгеніївни, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №235836 від 16.07.2023.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав про те, що вказаною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стала позиція відповідача про ненадання водієм посвідчення водія, реєстраційних документів та полісу обов`язкового страхування. Неправомірність оскаржуваної постанови позивач, зокрема, пов`язував з тим, що відповідачем не було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, в частині незабезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено.

Фактично підставою для задоволення позову стали встановлені обставини справи, які за висновками суду першої інстанції, свідчать про порушення права позивача на юридичну допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. За позицію скаржника встановлені у цій справі обставини свідчать про допущене позивачем адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, а саме не пред`явлення на вимогу поліцейського полісу обов`язкового страхування. Вказані обставини,

як зазначає скаржник, були обгрунтованою підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Стосовно дотримання прав позивача на правову допомогу, скаржник зазначає те, що правова допомогу не зводиться лише до особистої участі адвоката чи іншого фахівця в галузі права, а може бути надана, зокрема, у вигляді юридичної консультації в телефонному режимі; законом не визначена обов`язкова участь адвоката при розгляді справи про адміністративне правопорушення; відповідач не перешкоджав позивачу в реалізації такого права; позивач не втрачає права на правову допомогу, в подальшому, при оскарженні ухваленої поліцейським постанови. З цих підстав скаржник вказує на те, що у спірному випадку у суду не існувало підстав стверджувати про порушення права позивача на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 16 липня 2023 року о 00 годин 06 хвилин в м. Дніпрі на проспекті Слобожанському біля будинку № 26 патрульною поліцією був зупинений автомобіль «Mitsubishi Lanser» НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 , якому заявлено вимогу про пред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Поліцейськими було здійснено адміністративне затримання ОСОБА_1 та застосовані спеціальні засоби кайданки.

Позивача було доставлено до приміщення ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

В подальшому цього ж дня, 16 липня 2023 року, о 02 годині 09 хвилин поліцейською взводу 1 роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Терещенко В.Є. була винесена постанова серії БАВ № 235836, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Так, за змістом оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ненадання на вимогу поліцейського посвідчення водія, реєстраційних документів та полісу обов`язкового страхування.

Згідно із частиною 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ненадання водієм посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») створює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

В той же час, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливо визнати правомірним та обгрунтованим лише за умови дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що положення частини першої статті 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України зазначає, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Відповідно до усталеної практики у справах щодо України поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення та його кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу, а й Кодексу про адміністративні правопорушення (Рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 53 та від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine).

Згідно з частиною 1 статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

У спірному випадку встановлено та підтверджено відеозаписом, який надано самим відповідачем те, що після затримання ОСОБА_1 на місці події 16 липня 2023 року о 00 годин 15 хвилин та його доставлення поліцейськими до відділення поліції, останній просив надати йому захисника (адвоката). У зв`язку з чим поліцейський о 00 год. 52 хв. зателефонував до відповідного центру з надання безоплатної правової допомоги з приводу призначення ОСОБА_1 захисника-адвоката. Однак до призначення ОСОБА_1 захисника та його прибуття для надання правової допомоги представником патрульної поліції був розпочатий розгляд справи про адміністративне правопорушення. При цьому ОСОБА_1 заявлялося клопотання про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення та запрошення захисника. Незважаючи на це, поліцейським була складена відносно ОСОБА_1 постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП. Згодом, завершивши розгляд справи та склавши вказану постанову, поліцейським о 02 год. 15 хв. було знято з ОСОБА_1 кайданки та припинено його адміністративне затримання.

Отже, надані суду докази свідчать про недотримання права позивача на правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини є достатньою та самостійною підставою для висновку про неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, наслідком чого є скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року у справі №202/17653/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11.04.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк