Справа № 580/1105/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року справа № 580/1105/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби за сімейними обставинами згідно підпункту г пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 в особі її командира звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби за сімейними обставинами згідно підпункту г пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з тим, що мати дружини позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, однак відповідач протиправно відмовив позивачу у звільненні.

Ухвалою від 05.02.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28.03.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що підставою для звільнення позивач вказав обставину у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю 1 чи 2 групи. Позивач надав документи, однак проаналізувавши їх неможливо було зрозуміти інформацію в довідці до акту МСЕК, оскільки довідка до акту МСЕК є сумнівної якості та не відображає даних відносно дружини позивача. Оскільки сам рапорт був розглянутий, а позивачеві була надана відповідь доводи про бездіяльність вважає такими, що не відповідають дійсності. Крім того зазначив, що позивач одружився в 2023 році в період повномасштабного вторгнення російської федерації, а мати його дружини має 2 групу інвалідності, а це є підставою для звільнення. Відомі також непоодинокі випадки таких шлюбів, які мають на меті виключно звільнення з лав Збройних Сил України. Для звільнення позивач має надати документ, який підтверджує інвалідність матері його дружини, про що йому було доведено.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що відповідно до відомостей військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 01.10.2022.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 12.04.2023 Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12.04.2023 здійснив державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 24.02.1977 матір`ю ОСОБА_2 є ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 серії ДОН-07 № 096662 від 31.07.2008 ОСОБА_3 встановлено 2 групу інвалідності безстроково.

Згідно посвідчення № НОМЕР_5 від 27.09.2010 ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності 2 групи.

11.01.2024 позивач подав рапорт командиру інженерно-саперного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби відповідно підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

До рапорту позивач додав належним чином засвідчені копії: паспорту ОСОБА_1 , паспорту ОСОБА_3 ; паспорту ОСОБА_4 , свідоцтва про народження ОСОБА_2 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 12.04.2023; витягу із державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища дружини ОСОБА_4 № НОМЕР_6 від 05.01.2024; карти платника податків ОСОБА_1 , карти платника податків ОСОБА_4 , карти платника податків ОСОБА_3 ; Довідки МСЕК серії ДОН-07 № 096662 від 31.07.2008 ОСОБА_3 .

За наслідками розгляду рапорту позивача відповідач листом від 22.01.2024 № 1643/263 повідомив, що надані документи не підтверджують підстави для звільнення, оскільки довідка до акту МСЕК є сумнівної якості та не відображає даних відносно дружини позивача, у зв`язку із чим відмовив у звільненні з військової служби згідно підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Відмову відповідача щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами згідно підпункту г пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу позивач вважає протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII). Він же визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частинами першою, другою статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пункт перший визначає підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пункт другий - під час воєнного стану.

Згідно з підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Таким чином, підставою для звільнення військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом на час мобілізації, під час дії воєнного стану є наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Отже, визначальною ознакою для звільнення позивача з військової служби у спірних правовідносинах є обставина наявності, зокрема, батьків дружини із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Як встановив вище суд, позивач до рапорту додав свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 12.04.2023, відповідно до якого Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснив 12.04.2023 державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 24.02.1977 матір`ю ОСОБА_2 є ОСОБА_3 . Відповідно до довідки міжрайонної МСЕК м. Краматорська серії ДОН-07 № 096662 від 31.07.2008 ОСОБА_3 встановлено 2 групу інвалідності безстроково.

Таким чином, позивач надав відповідачу необхідний перелік документів, що підтверджує обставину наявності у матері дружини позивача інвалідності II групи.

З урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку, що позивач має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII.

Оцінюючи підстави відмови відповідача у звільненні позивача, суд зазначає, що довідка міжрайонної МСЕК м. Краматорська серії ДОН-07 № 096662 від 31.07.2008 відповідно до якої ОСОБА_3 встановлено 2 групу інвалідності безстроково, містить необхідні відомості, скріплена підписом посадової особи та засвідчена печаткою міжрайонної МСЕК м. Краматорська, що не викликає у суду сумнівів у її достовірності. Натомість, відповідач, зазначаючи про її сумнівну якість, не зазначив у листі від 22.01.2024 № 1643/263 жодних обставин із посиланням на відповідні докази, що вказували б на користь вказаного твердження. Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що довідка не відображає даних відносно матері дружини позивача оскільки усі необхідні відомості, передбачені формою довідки, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові та дату народження у довідці відображені.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість відмови у звільненні позивача.

Представник відповідача у відзиві на позов також зазначив про те, що позивач одружився в 2023 році в період повномасштабного вторгнення російської федерації, при цьому відомі непоодинокі випадки таких шлюбів, які мають на меті виключно звільнення з лав Збройних Сил України. Надаючи оцінку вказаному посиланню суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні жодні докази визнання шлюбу, укладеного між позивачем та ОСОБА_5 недійсним у зв`язку з фіктивністю. З урахуванням зазначеного, вказане посилання представника відповідача суд також вважає необґрунтованим.

З урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку, що відповідач, отримавши перелік документів, що у повному обсязі підтверджував наявність підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, а також повідомлення позивача про небажання продовжувати військову службу, мав звільнити позивача з військової служби на вказаній підставі, однак допустив протиправну бездіяльність. З урахуванням зазначеного, для належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII.

Враховуючі визначені підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII підстави для звільнення з військової служби, а також наявність у відповідача належних доказів існування необхідної умови для звільнення зі служби - мати дружини позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, суд дійшов висновку, що вирішення питання звільнення позивача з військової служби у цьому випадку не є дискреційним повноваженням відповідача.

Отже, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-XII від 25.03.1992.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-XII від 25.03.1992.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , 02.11.1974);

2) відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 08.04.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК