Справа № 440/5746/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 р. Справа № 440/5746/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2022, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/5746/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування висновку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі відповідач, ГУПН в Полтавській обл.) в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУНП в Полтавській обл. щодо відмови в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності;

- скасувати як незаконний, висновок ГУНП в Полтавській обл. від 29.03.2022 про призначення йому одноразової грошової допомоги, яким встановлено відсутність підстав для виплати такої допомоги;

- зобов`язати ГУНП в Полтавській обл. призначити та виплатити йому на підставі заяви від 12.03.2021 одноразову грошову допомогу у разі втрати працездатності.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову зазначив, що проведення занять з бойової та службової підготовки не входить до основних завдань міліції, а тому отримання травми, що потягла в подальшому встановлення інвалідності, не є підставою для отримання одноразової грошової допомоги (далі ОГД).

Звернув увагу, що судом вже досліджувалися обставини отримання ним травми, та судом апеляційної інстанції в постанові по справі № 440/7225/21 від 04.02.2022 зроблені висновки про наявність підстав для призначення одноразової допомоги, проте суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення у даній справі від 29.09.2022, зробив переоцінку доказів та дійшов протилежного висновку про відсутність підстав для отримання ОГД.

Вважає, що відповідач при повторному розгляді заяви про призначення та виплату ОГД, та прийнятті оскаржуваного рішення, проігнорував висновки та вказівки суду першої інстанції у справі №440/7225/21 та знову відмовив з тих самих підстав.

Посилався на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 21.05.2020 у справі №823/2393/18, від 380/12913/21 від 22.09.2022, де досліджуючи аналогічні питання, суд задовольнив позовні вимоги.

Наголосив на тому, що відповідач, незважаючи на наявність судового рішення, ухиляється від його виконання, а суд першої інстанції своїм рішенням від 29.09.2022 сприяв цьому, не здійснивши забезпечення виконання судового рішення, а здійснив переоцінку доказів, які вже досліджувалися судами першої та апеляційної інстанції.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування зазначив, що якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2022 по справі №440/7225/21 порушені його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення).

Зазначає, що єдиною підставою для виплати особі ОГД на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) є встановлення факту отримання особою травми, що призвела до інвалідності саме під час виконання нею службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, конкретний та вичерпний перелік, яких встановлено ст. 23 Закону № 580-VIII та ст. 10 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII (далі Закон №565-XII).

Звернув увагу, що згідно інформації зазначеної в акті №33, форми Н-1 про нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 03.06.2008, та акті форми Н-5* від 29.03.2009, зазначено, що травма отримана під час гри у футбол під час занять з фізичної підготовки. Проте, проведення спортивних занять, зокрема, гри у футбол, під час якої позивача травмовано, не вважається виконанням службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції та безпосередньо не пов`язано із забезпеченням охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тому правових підстав для призначення і виплати ОСОБА_1 . ОГД немає. Акти розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 14.02.2008, комісії надані не були.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

12.03.2021 позивач звернувся до начальника ГУНП в Полтавській обл. із заявою (рапортом) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності в якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що отримав ІІІ групу інвалідності від травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків відповідно до п.3 ч.1 ст. 97 Закону № 580-VIII (а.с. 33).

До заяви додано: копію свідоцтва про хворобу №328/С, довідку МСЕК серія АГ №0023250, довідку ПАТ НАСК Оранта, копія акту форми Н-1 акту №33 про нещасний випадок, який затверджений 29.03.2009, копія акту форми Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 03.06.2008 близько 08:30 години з дільничним інспектором міліції СДІМ Крюківського РВ капітаном міліції ОСОБА_1 від 29.03.2009, копію паспорта та коду позивача, копію посвідчення УБД ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , довідка з реквізитами особового (поточного) рахунку відкритого в АТ "Ощадбанк" від 12.03.2021 /а.с. 34-43/.

28.05.2021 за результатами поданих позивачем документів заступником начальника ГУНП в Полтавській обл. прийнято рішення про відмову позивачу у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги. (а.с. 32).

Позивач не погоджуючись із відмовою у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності, звернувся до суду.

06.09.2021 рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/7225/21, що набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ГУНП в Полтавській обл. про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано висновок ГУНП в Полтавській обл. від 28.05.2021 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Зобов`язано ГУНП в Полтавській обл. повторно розглянути заяву (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності ОСОБА_1 від 12.03.2021 відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №163/28293 (далі Порядок №4), з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

29.03.2022 на виконання зазначеного рішення суду відповідачем заступником начальника ГУНП в Полтавській обл. прийнято рішення про відмову позивачу у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги (а.с. 55).

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, проведення спортивних занять, зокрема, гри у футбол, під час якої позивача травмовано, не віднесено до службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, конкретний та вичерпний перелік яких встановлено ст. 23 Закону № 580-VIII та ст.10 Закону № 565-XII, та безпосередньо не пов`язано із забезпеченням охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також враховуючи не подання позивачем, визначеного пп. 6 п. 5 розд. ІІІ Порядку №4, повного пакету документів разом із заявою про виплату ОГД, зокрема актів розслідування нещасного випадку, що трапився 14.02.2008, то і правових підстав для призначення і виплати ОСОБА_1 . ОГД на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII немає, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважав безпідставними та, як наслідок, такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом № 580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Конституційним Судом України у рішенні від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004 (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів) було констатовано, що визначений законами України відповідно до положень статті 17 Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, зумовлений не їх непрацездатністю або відсутністю достатніх засобів для існування (ст. 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі і права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - ОГД) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Згідно із ст. 99 Закону №580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

1) загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 750 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

2) смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності:

а) I групи - 400 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності:

а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 6, - залежно від ступеня втрати працездатності у відповідних відсотках від 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Закону № 580-VIII п та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок№4).

Порядок №4 визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських у тому числі курсантів, слухачів закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - заклади освіти), поліцейських, які були відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади (далі - органи державної влади).

Діяльність органів поліції та закладів освіти у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського.

Розділом ІІ Порядку№4 визначено умови виплати ОГД.

Днем виникнення права на отримання ОГД є:

1) у разі загибелі (смерті) поліцейського - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

2) у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії;

3) у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

ОГД у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 розд. IIІ Порядку №4 Формування документів для призначення та виплати ОГД в органах поліції, закладах освіти здійснюється бухгалтерською службою у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП), підрозділами правового забезпечення органів поліції та закладів освіти, а також працівниками медичних (військово-лікарських) комісій МВС (далі - ВЛК).

Формування документів для призначення та виплати ОГД поліцейським, які були відряджені до органів державної влади, здійснюється органом поліції, в якому особа займала посаду до відрядження, або органом поліції, наказом якого особа була звільнена зі служби в поліції.

СДНОП визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України.

ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України.

Підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України.

Бухгалтерські служби відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно із законодавством України.

Керівники органів поліції, закладів освіти відповідають за правильність призначення сум ОГД, згідно із законодавством України.

Згідно п. 2 розд. ІІІ Порядку № 4 Посадові особи органів поліції, закладів освіти у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Відповідно до п. 3 розд. ІІІ Порядку № 4 Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, закладів освіти за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до органів державної влади (далі - останнім місцем проходження служби).

У разі коли такий орган (заклад, установу) ліквідовано, заява подається до органу (закладу, установи) за місцем зберігання особової справи.

Згідно із п. 5 розд. ІІІ Порядку №4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

6) копії акта (актів) розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, за формами, визначеними МВС, зокрема про те, що цей випадок не пов`язаний з учиненням поліцейським кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Засвідчення копій документів, зазначених у підпунктах 4-6, здійснює керівник установи, організації, підрозділу, що видала(в) документ. Копії документів, зазначених у підпунктах 7-9, засвідчує своїм підписом фізична особа, що подає документи, та перевіряє особа, що їх приймає.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати ОГД члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають до органу поліції документи, копії документів, зазначених у підпунктах 1-9 цього пункту, та належним чином засвідчену копію відповідного рішення суду, за винятком випадків, коли орган поліції був учасником у справі.

Відповідно до п. 1 розд. ІV Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, бухгалтерські служби готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

Згідно із п. 2 розд. ІV Порядку №4 у разі надсилання запитів до органів поліції, інших підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє:

1) по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

3) у закладів освіти - керівник відповідного органу, закладу або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно із п. 4 розд. ІV Порядку №4 у Департаменті поліції охорони Національної поліції України та територіальних органах поліції охорони, висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів, а також керівником територіального органу поліції охорони за місцем проходження поліцейським служби, або особами, які виконують їх обов`язки /п.4/.

Висновок органу поліції охорони про призначення ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, разом з оригіналами документів та розрахунком потреби в коштах для виплати ОГД (додаток 3), копії довідки про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, завірені належним чином, надсилаються для перевірки до Департаменту поліції охорони Національної поліції України.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє начальник Департаменту поліції охорони Національної поліції або особа, яка виконує його обов`язки.

У разі затвердження/відмови висновок, разом з оригіналами документів надсилається Департаментом поліції охорони Національної поліції України до відповідного органу поліції охорони.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД, в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, разом із копією висновку про призначення ОГД та копією довідки про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, завіреними належним чином, направляється Департаментом поліції охорони Національної поліції України, в межах бюджетних асигнувань встановлених органам поліції охорони на зазначені цілі, до фінансового підрозділу центрального органу управління поліції супровідним листом, з підтвердженням проведення перевірки отриманих матеріалів стосовно призначення допомоги та клопотанням щодо виділення асигнування органу поліції охорони, в якому проходив (проходить) службу поліцейський.

Керівник органу поліції охорони у п`ятнадцятиденний термін після надходження затвердженого висновку приймає рішення про призначення виплати ОГД, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - надсилає особі письмове повідомлення із зазначенням підстав такої відмови.

Як визначено у пункті 5 розд.1 Порядку № 4 ОГД не призначається і не виплачується за наявності підстав, визначених ст. 101 Закону №580-VIII.

Згідно із ст. 101 Закону №580-VIII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів зазначає, що зазначений перелік є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Колегія суддів зазначає, що спірними є обставини отримання травми, що в подальшому призвела до інвалідності позивача.

Так, відповідач наголошує, що нещасний випадок, який у подальшому призвів до інвалідності позивача, стався не при виконанні ним службових обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2008 згідно розкладу занять з особовим складом Крюківського райвідділу приймали участь в заняттях з фізичної підготовки з 08:00 год. до 10:00 год. На стадіоні спорткомплекс «Вагонобудівник». Згідно плану занять проводились двосторонні ігри, зокрема футбол. Під час гри, близько 08:30 год. ОСОБА_1 впав, внаслідок чого отримав травму, а саме забій плечового суглобу. Даний факт підтверджують інші працівники райвідділу, які приймали участь у грі та перебували поруч ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Після падіння ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою до медичної амбулаторії Кременчуцького міського управління та йому було встановлено діагноз «Забій лівого плечового суглоба». Після цього ОСОБА_1 перебував на лікарняному в медамбулаторії Кременчуцького МУ.

Ця обставина зафіксована в акті про нещасний випадок №33 ОСОБА_1 , затвердженому начальником Крюківського РВ КМУ ГУМВС України в Полтавській області 29.03.2009.

Згідно акту розслідування нещасного випадку, що стався 09.06.2008 близько 08:30 год. З дільничним інспектором міліції СДІМ Крюківсьокго РВ капітаном міліції ОСОБА_1 . комісія прийшла до висновку, що травма позивача є результатом нещасного випадку, який стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

За результатом медичного огляду майора поліції ОСОБА_1 проведеного 18.11.2020 медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області», встановлено, що післятравматичний (03.06.2008) деформуючий остеоатртроз лівого плечового суглобу ІІ ст., артрит лівого плечового суглобу, лівого акроміально-ключичного з`єднання з помірним порушенням функцій лівого плечового суглобу, - травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків; непридатний до служби в поліції (свідоцтво про хворобу №328/С від 18.11.2020).

Крім того, 03.02.2021 Кременчуцька міськрайонна МСЕК №1 встановила ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності; причина інвалідності - травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Отже, з наведеного вбачається, що інвалідність позивача пов`язана з виконанням ним службових обов`язків, що в свою чергу підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААВ №099446 від 03.02.2021.

Колегія суддів вважає, що зазначена довідка є належним підтвердженням отримання інвалідності під час проходження служби.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги були подані всі передбачені Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, документи та враховуючи підтвердження зв`язку інвалідності з виконанням службових обов`язків, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII.

З огляду на вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій ГУ НП в Полтавській обл. щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, у зв`язку з визначенням йому ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків, та скасування висновку ГУ НП в Полтавській обл. від 29.03.2022 про відмову в призначенні такої допомоги, як незаконного.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу на підставі заяви від 12.03.2021одноразову грошову допомогу у разі втрати працездатності, колегія суддів зазначає.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14 серпня 2018 року у справі №820/5134/17, від 28 лютого 2020 року у справі №806/3304/18, від 16 листопада 2020 року у справі № 640/5615/19, від 4 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19.

При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

У постанові від 11.02.2020 у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовляв вже позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги з підстав, що діагноз пов`язаний з травмами, отриманими ОСОБА_1 як 14.02.2008 так і 03.06.2008, але позивачем до заяви 12.03.2021 не були надані акти розслідування нещасного випадку, що стався з 14.02.2008.

Правомірність такої відмови була предметом дослідження у справі №440/7225/21, у якій рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021, залишеної без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2022, визнано протиправним та скасовано висновок ГУНП в Полтавській обл. щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву (рапорт) про виплату такої допомоги від 12.03.2021, з урахуванням висновків суду.

Тобто, відповідач вдруге відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги з тих самих підстав, які були визнані протиправними під час розгляду справи №440/7225/21 про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Отже, колегія суддів вважає, що за встановлених обставин справи найбільш ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція до вирішення питання про дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постанові від 23.09.2021 у справі №440/1389/19.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для зобов`язання ГУНП в Полтавській обл. прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, на підставі заяви від 12.03.2021, у розмірі, встановленому п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги слушними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на не відповідність вимогам чинного законодавства наданих позивачем до заяви документів, оскільки згідно наданих позивачем документів вбачається, що встановлена йому інвалідність пов`язана з виконанням службових обов`язків, а отже наявні підстави для призначення та виплату останньому одноразової грошової допомоги.

Крім того колегія суддів зазначає, що відповідач повторно розглядаючи заяву ОСОБА_1 про виплату ОГД, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 по справі №440/7225/21 та відмовляючи останньому в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, не врахував висновків суду стосовно травми отриманої ОСОБА_1 03.06.2008.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, на те що позивача травмовано під час гри у футбол, що не віднесено до службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, конкретний та вичерпний перелік яких встановлено ст. 23 Закону № 580-VIII та ст.10 Закону № 565-XII, та безпосередньо не пов`язано із забезпеченням охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, колегія суддів вважає помилковими, оскільки зазначене не було підставою для відмови ГУ НПУ в Полтавській обл. згідно оскаржуваного висновку від 29.03.2022 та листа ГУ НПУ в Полтавській обл. від 29.03.2022 №219/Б-13/Оп.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 242, 243, 311, 315, 317, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року по справі № 440/5746/22 - скасувати.

Ухвали ти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності.

Скасувати висновок Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 29.03.2022 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яким встановлено відсутність підстав для виплати такої допомоги.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області призначити та виплатити ОСОБА_1 на підставі заяви від 12.03.2021 одноразову грошову допомогу у разі втрати працездатності, у розмірі, встановленому п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк