Справа № 400/2663/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

10 квітня 2024 р. № 400/2663/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з

позовною заявоюОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання протиправним рішення від 27.09.2023 №802/7505/юк; стягнення 15483,87 грн,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Петровський Дмитро Олександрович (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якій просить:

"1. Визнати протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.09.2023 № 802/7505/юк про відмову у виплаті додаткової грошової винагороди на час дії воєнного стану за період з 01.05.2023 по 16.05.2023 включно.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Позивача невиплачену суму додаткової грошової винагороди на час дії воєнного стану у сумі: 15483,87 грн".

Ухвалою від 28.03.2024 суд залишив позовну заяву без руху та надав строк для усунення її недоліків - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З метою усунення недоліків позовної заяви позивачу належало подати до Миколаївського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, тобто такі, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду з дотриманням установленого строку, з наданням доказів на підтвердження наявності цих причин.

Суд попередив позивача, що наслідком неусунення недоліків позовної заяви в установлений судом строк є повернення такої позовної заяви (пункт 3 резолютивної частини ухвали від 28.03.2024).

05.04.2024 від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

На обгрунтування заяви зазначено, що позивач перебував на лікуванні в періоди з 20.06.2023 до 12.07.2023, з 17.07.2023 до 04.08.2023, 09.08.2023 (проходив обстеження), з 15.08.2023 до 24.08.2023, з 19.09.2023 до 20.10.2023, до 06.12.2023, до 27.02.2024. До заяви додані копії медичних документів.

Розглядаючи заяву про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з такого.

Позивач пов`язує порушення свого права з невиплатою йому додаткової винагороди в сумі 15 483,87 грн за період з 01.05.2023 до 16.05.2023.

Згідно з частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частин третьої і п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону належить керуватися з питання перевірки дотримання строку звернення до адміністративного суду, суд керується правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21 та від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22.

Верховний Суд виснував, що положення статті 233 Кодексу законів про працю України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим, Верховний Суд суд наголосив, що відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 1423 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30.04.2023.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Тобто право на звернення до суду із позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19.07.2022) не обмежене будь-яким строком.

Постановою від 27.06.2023 № 651 Кабінет Міністрів України скасував з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, з 01.07.2023 почався відлік 3-місячного строку звернення до суду з позовними заявами (у спорах, пов`язаних з порушенням законодавства про оплату праці).

30.09.2023 відповідний строк закінчився.

Позовна заява надійшла до суду 26.03.2024, тобто з пропуском 3-місячного строку звернення до суду з позовом.

Факт звернення позивача з рапортом від 08.09.2023 про виплату йому спірної суми додаткової винагороди за період з 01.05.2023 до 16.05.2023 не змінює моменту початку перебігу строку звернення до адміністративного суду, оскільки не змінює дату, коли позивач повинен був дізнатися про порушення його права.

Крім того, відповідь на рапорт надана листом відповідача від 27.09.2023 № 802/7505/юк. У цьому листі позивачу повідомлено про відсутність, на думку відповідача, законних підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди за травень 2023 року.

Позивач звернувся до суду 26.03.2024, тобто по спливу 3-х місяців навіть із дня надання йому відповіді на рапорт від 08.09.2023.

До заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду додані копії медичних документів:

- довідки ТОВ "Медикгруп" від 24.08.2023 № 1/23 про те, що позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 20.06.2023 до 12.07.2023;

- виписного епікризу КП ММР "Міська лікарня № 3" про перебування на стаціонарному лікуванні з 17.07.2023 до 04.08.2023;

- консультатційного висновку лікаря від 09.08.2023;

- направлення Миколаївського військового госпіталю від 14.08.2023 до лікарні № 3;

- виписного епікризу КП ММР "Міська лікарня № 3" про перебування на стаціонарному лікуванні з 15.08.2023 до 24.08.2023;

- направлення лікаря від 28.08.2023 на лікування до медичного закладу "ORTOSANO";

- виписки з медичної карти амбулаторного хворого клініки "MEDICASANO" про перебування на амбулаторному лікуванні з 19.09.2023 до 20.10.2023;

- направлення лікаря від 23.10.2023 на лікування до медичного закладу "ORTOSANO";

- виписки з медичної карти амбулаторного хворого клініки "MEDICASANO" про перебування на амбулаторному лікуванні з 19.09.2023 до 06.12.2023;

- направлення лікаря від 08.12.2023 на лікування до медичного закладу "ORTOSANO";

- виписки з медичної карти амбулаторного хворого клініки "MEDICASANO" про перебування на амбулаторному лікуванні з 19.09.2023 до 27.02.2024.

З наданих доказів суд установив, що позивач у період з 01.07.2023 (дата, з якої почався перебіг 3-місячного строку звернення до суду) до 26.03.2024 (дата звернення до суду) двічі перебував на стаціонарному лікуванні:

- з 17.07.2023 до 04.08.2023 (19 днів);

- з 15.08.2023 до 24.08.2023 (10 днів), всього - 29 днів.

Перебування на стаціонарному лікуванні може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду, але період, протягом якого позивач не звертався до суду після початку перебігу відповідного строку (з 01.07.2023 до 25.03.2024), налічує 269 днів, а перебування на стаціонарному лікуванні тривало сукупно 29 днів.

Позивач у період з 01.07.2023 перебував на амбулаторному лікуванні з 01.07.2023 до 12.07.2023 (12 днів), про що зазначено у довідці ТОВ "Медикгруп" від 24.08.2023 № 1/23.

При цьому суд вказує, що такі докази, як виписки з медичної карти амбулаторного хворого клініки "MEDICASANO" про перебування на амбулаторному лікуванні з 19.09.2023 до 20.10.2023, з 19.09.2023 до 06.12.2023 та з 19.09.2023 до 27.02.2024, на переконання суду, не відповідають вимозі достовірності, яка висувається до доказів.

Відповідно до статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У зазначених виписках клініки "MEDICASANO" періоди амбулаторного лікування накладаються і суперечать один одному. Зокрема, якщо позивач почав амбулаторне лікування 19.09.2023 і закінчив його 20.10.2023, тоді необгрунтованим є зазначення в наступній виписці періоду лікування - з 19.09.2023 до 06.12.2023. Якщо ж позивач проходив амбулаторне лікування з 19.09.2023 до 06.12.2023, тоді виникають сумніви в точності даних виписки, в якій такий період вказаний як з 19.09.2023 до 20.10.2023. Відповідно, в наступній виписці цього самого закладу зазначається період амбулаторного лікування вже з 19.09.2023 до 27.02.2024, який охоплює періоди, зазначені в попередніх двох виписках, хоча в попередніх виписках зазначені дати виписки з лікування - 20.10.2023 і 06.12.2023.

За такого зазначені три виписки не надають можливості установити дійсний період перебування позивача на амбулаторному лікуванні.

Крім того, у заяві та копіях направлень зазначається про направлення позивача на лікування до закладу "ORTOSANO", а виписки про амбулаторне лікування надаються закладом "MEDICASANO" (ФОП ОСОБА_2 ).

Також позивач проходив обстеження 1 день 09.08.2023.

Суд оцінює зазначені вище обставини як такі, що не були непереборними, дійсними істотними труднощами та такими, що об`єктивно завадили позивачу вчасно звернутися до суду.

Зокрема, на переконання суду, для звернення до адвоката за професійною правничою допомогою та укладання відповідного договору позивач мав достатньо часу в межах тримісячного строку звернення до адміністративного суду: як до, так і після подання відповідачу рапорту від 08.09.2023 та отримання відповіді листом від 27.09.2023, але уклав відповідний договір лише 12.03.2024. При цьому позовна заява подана до суду вже 26.03.2024. Тобто, за умови своєчасного звернення за правничою допомогою позивач мав можливість звернутися до суду в установлений законом строк.

За такого суд дійшов висновку, що позивач не повідомив суду та не підтвердив доказами існування обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та були пов`язаними з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до адміністративного суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини п`ятої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, в задоволенні заяви про поновлення строку зверення до суду належить відмовити, а позовну заяву - повернути.

На підставі вищезазначеного, керуючись статтею 123, пунктом дев`ятим частини четвертої статті 169, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

2. Позовну заяву повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляцйного адміністративного суду. Датою складення повного судового рішення є дата постановлення ухвали.

Суддя В.В. Птичкіна