Справа № 560/18410/23
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

10 квітня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить

визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій ОСОБА_2 та не нарахування та невиплати грошового забезпечення ОСОБА_2 з 01.02.2020 по 11.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", а також перерахування та виплати процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в тому числі матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2023 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки, грошової компенсації за невикористанні дні щорічної основної та додаткової відпустки та

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій ОСОБА_2 та зробити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 з 01.02.2020 по 11.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" а також перерахувати та виплатити процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в тому числі матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2023 роки, грошову допомогу на оздоровлення за 2020-2023 роки, грошову компенсацію за невикористанні дні щорічної основної та додаткової відпустки із врахуванням мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020.

В обґрунтування позову вказує, що отримала грошове забезпечення загиблого чоловіка - ОСОБА_2 . Після ознайомлення з наказом про припинення військової служби з`ясувала, що грошове забезпечення виплачувалося у заниженому розмірі. Зазначає, що звернулася до відповідача із вимогою виплатити всі належні ОСОБА_2 види забезпечення та належним чином виплатити грошове забезпечення за період служби у частині, однак листом від 04.08.2023 відповідач повідомив, що виплатив грошове забезпечення у повному розмірі. Вважає протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 . Просить задовольнити позовні вимоги

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Відсутні підстави для виплати одноразової допомоги при звільненні, у разі, коли військовослужбовець у разі смерті (загибелі) не звільняється з військової служби, а виключається зі списків особового складу у зв`язку зі смертю. Оскільки, під час проходження служби, ОСОБА_3 не звертався із рапортом про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, підстави для виплати зазначеної грошової компенсації. У відповідності до пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII у разі невикористання військовослужбовцями основної щорічної та додаткової соціальної відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки, у році звільнення зі служби. Оскільки ОСОБА_3 не звільнявся з військової служби, а виключений зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, підстави виплачувати дану допомогу відсутні. Виплати грошової допомоги на оздоровлення у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2023 №133 за 2023 рік виплачені. Оскільки ОСОБА_3 не звертався із рапортом (заявою) до відповідача для призначення та виплати йому матеріальної допомоги, не надавав жодних документів, що підтверджували право на таку допомогу, не вказав причин, а тому матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань командуванням і не надавалась. Зокрема, така допомога виплачена згідно із наказом 11.05.2023 №133. Стосовно виплати інших складових видів грошового забезпечення, то всі виплати здійснені відповідно до вимог чинного законодавства, а саме постанови КМУ №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", наказу МОУ №90 від 01.03.2018 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України", доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з, постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 та наказу МОУ №260 від 07.06.2018 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам". Вказує, що грошове забезпечення ОСОБА_4 нараховане та виплачене відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою від 23.02.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою від 28.02.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд витребував у військової частини НОМЕР_1 інформацію про кількість днів щорічних основних відпусток та додаткових відпусток як учасника бойових дій, невикористаних ОСОБА_2 за 2020 -2021 роки.

На виконання ухвали суду від 28.02.2024 відповідач надав інформацію, що по даним документообігу відсутня інформація щодо наявності статусу учасника бойових дій ОСОБА_2 . Підставою для надання щорічних відпусток як учаснику бойових дій, з подальшим включенням в наказ по частині, в тому числі і для фінансово-економічної служби для здійснення подальших виплат, є належним чином завірена копія посвідчення учасника бойових дій. Тому, військова частина НОМЕР_1 повідомила, що не має можливості надати інформацію про кількість днів щорічних основних відпусток та додаткових відпусток як учасника бойових дій, невикористаних ОСОБА_2 за 2020-2021 роки.

Ухвалою від 11.03.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд повторно витребував у військової частини НОМЕР_1 інформацію про кількість днів щорічної основної відпустки невикористаних ОСОБА_2 за 2020-2023 роки.

Військова частина повідомила, що за 2020-2022 використані усі дні відпустки, за 2023 рік у відпустці не перебував (не використав 8 діб відпустки).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивачка - ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ).

За змістом наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.03.2018 № 117 ОСОБА_2 призначений на посаду гранатометника 1 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько-штурмового взводу 1 гірсько-штурмової роти в/ч НОМЕР_1 .

Рішенням від 04.04.2023 Теофіпольський районний суд Хмельницької області встановив факт смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 біля населеного пункту Спірне Донецької області.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2023 №133 ОСОБА_2 03.07.2023 виключений зі списків особового складу частини, у зв`язку із загибеллю. Виплачено: матері ( ОСОБА_5 ) допомогу па поховання в розмірі 12945,00 грн, дружині ( ОСОБА_1 ) грошове забезпечення, в тому числі надбавку за особливості проходження служби згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2018 № 260 в розмірі 100% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та над банки за вислугою років, премію з вислугою років до одного року у розмірі 613%, додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії за період з 01.03.2023 по 04.04.2023, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 №260 за 2023 рік в сумі 27126,30 грн, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, в сумі 27126,30 грн.

Позивачка звернулась до військової частини із заявою від 30.07.2023 стосовно виплат різних видів грошового забезпечення як дружині загиблого військовослужбовця, які не були виплачені.

Листом від 04.08.2023 відповідач повідомив, що всі виплати здійснені відповідно вимог та норм діючого законодавства, нормативно правових актів, наказів командира у повному обсязі. Одноразова допомога при звільненні та компенсація за невикористані дні основної щорічної та додаткової соціальної відпустки не нараховувались, оскільки ОСОБА_3 не звільнився з військової служби, а виключений зі списків особового складу у зв`язку із смертю. Компенсація за невикористані дні основної щорічної та додаткової соціальної відпустки виплачується один раз на рік, та виплати за ці періоди були здійснені. Виплата складових видів грошового забезпечення здійснена відповідно до постанови Кабнету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", наказу МОУ "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України" від 01.03.2018 №90, доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з, постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 та наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 №260.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо нарахування грошового забезпечення загиблого ОСОБА_2 з 01.02.2020 по 11.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" станом на 01.01.2018, позивачка звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Згідно з приписами статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За змістом частини 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України (частини 3-4 статті 9 Закону №2011-XII).

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704) передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 103, пунктом 6 якої пункт 4 Постанови №704 викладений в такій редакції: " 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 пункт 6 Постанови № 103 визнаний нечинним.

За змістом частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Враховуючи викладене, дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати позивачці грошового забезпечення ОСОБА_2 з 01.02.2020 по 11.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018, є неправомірними.

Вирішуючи позовні вимоги щодо грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій ОСОБА_2 суд враховує таке.

За змістом частини 1 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Згідно з частиною 22 статті 10-1 Закону №2011-XII у разі загибелі (смерті) військовослужбовців грошова компенсація за всі не використані ними за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" виплачується членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, зазначеним в абзаці четвертому пункту 6 статті 9 цього Закону, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.

Відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону №2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги, а саме використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки.

У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, що не була одержана за життя, виплачується членам сім`ї такого працівника, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини (частина 6 статті 24 Закону України "Про відпустки").

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 Цивільного кодексу України).

У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям (частина 6 статті 83 Кодексу законів про працю України).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначається Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260), у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Виплата грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими регулюється розділом XXX вказаного Порядку.

Так, згідно з підпунктами 1, 2 розділу ХХХ Порядку у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Відповідно до інформації, наданої відповідачем на виконання ухвал суду від 28.02.2024 та 11.03.2024, відсутні відомості щодо наявності статусу учасника бойових дій ОСОБА_2 . Тому підстави нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій відсутні.

Разом з тим, військова частина НОМЕР_1 повідомила, що за 2020-2022 ОСОБА_2 використані усі дні відпустки, за 2023 рік у відпустці не перебував (не використав 8 діб відпустки). Таким чином, позивачка має право на компенсацію за 8 днів невикористаної щорічної основної відпустки ОСОБА_2 .

Щодо перерахунку матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2023 роки, грошову допомогу на оздоровлення за 2020-2023 роки, із врахуванням мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 1-2 розділу ХХІІІ Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги. Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

За змістом пункту 1 розділу ХХIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги (пункт 9 розділу ХХIV Порядку №260).

Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_3 ОСОБА_2 отримав:

грошову допомога для оздоровлення у травні 2020 року в розмірі 13112,62 грн, у жовтні 2021 року - 13112,62 грн, у грудні 2022 року - 18047,10 грн, у квітні 2023 року - 27126,30 грн,

матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у листопаді 2020 року в розмір 530,00 грн, у жовтні 2021 року - 530,00 грн, у грудні 2022 року - 18047,10 грн, у квітні 2023 року - 27126,30 грн,

Враховуючи, що ОСОБА_2 не звертався до відповідача із заявою щодо перерахунку перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2022 роки шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", суд дійшов висновку, що у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим, вирішуючи спір щодо розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення розміру грошового забезпечення з 01.02.2020 по 11.05.2023, суд враховує таке.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1); порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначає Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-ІІІ (далі - Закон №2017-ІІІ).

Відповідно до статті 6 Закону №2017-ІІІ базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 2020 рік для прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів з 1 січня встановлений у розмірі 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" у 2021 році установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2189,00 грн, а прожитковий мінімум, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" у 2022 році установлений прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2481 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів: з 1 січня - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" у 2023 році установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589,00 грн, а прожитковий мінімум, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів з 01 січня - 2102,00 грн.

Таким чином, для визначення посадових окладів військовослужбовців, оплата праці яких регулюється спеціальним законом, з 01.02.2020, з 01.01.2021, з 01.01.2022 та з 01.01.2023 застосовується прожитковий мінімум у розмірі 2102,00 грн.

Зміна прожиткового мінімуму є підставою для перерахунку грошового забезпечення військовослужбовців.

Тому, відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 01.02.2020 по 11.05.2023, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, установленого Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IX, "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-IX, "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 №1928-IX, "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 №2710-IX.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для такого перерахунку у зв`язку з відсутністю відповідних змін у постанові Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" суд вважає необґрунтованими, оскільки з урахуванням положень частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, пункт 4 цієї Постанови в редакції пункту 6 Постанови № 103 від 21.02.2018 втратив чинність з 29.01.2020 (дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18).

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити частково.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо розрахунку та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 8 днів невикористаної щорічної основної відпустки та грошового забезпечення ОСОБА_2 з 01.02.2020 по 11.05.2023, грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 №294-IХ станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 №1082-IХ станом на 01.01.2021, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 №1928-IX станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 №2710-IX.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за 8 днів невикористаної щорічної основної відпустки та грошового забезпечення ОСОБА_2 з 01.02.2020 по 11.05.2023, грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, установленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 №294-IХ станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 №1082-IХ станом на 01.01.2021, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 №1928-IX станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 №2710-IX.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 536,80 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук