Справа № 160/14053/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/14053/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу з апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року (суддя Голобутовський Р.З.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-2), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач-3), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного оформлення відносин публічної служби, а саме проходження військової служби військовослужбовцем ОСОБА_1 в званні молодший сержант;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити оформлення проходження військовослужбовцем ОСОБА_1 в званні молодший сержант військової служби з 01.03.2022, як дня початку проходження військової служби та початку фактичного виконання службових обов`язків.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного оформлення відносин публічної служби, а саме проходження військової служби військовослужбовцем ОСОБА_1 в званні молодший сержант.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити оформлення проходження військовослужбовцем ОСОБА_1 в званні молодший сержант військової служби з 01.03.2022, як дня початку проходження військової служби та початку фактичного виконання службових обов`язків.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Стягнуто за рахунок Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що посилання суду на докази, а саме довідку ДП «Український національний центр розбудови миру» від 09.11.2022 та лист СБУ від 21.03.2023 № 33/7-К-2467в, а також медичні епікризи (виписки із закладів лікування) в яких, зазначено, що позивач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , є помилковим, оскільки є підстави вважати, що інформація про військову частину, в якій проходив службу позивач була зазначена некоректно, оскільки відповідно до списків особового складу військової частими НОМЕР_2 він не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 та ніколи не був зарахованим до неї. ВЧ НОМЕР_2 не передавалась будь-яка інформація стосовно ОСОБА_1 на верхні штаби та уповноважені органи, оскільки його не було у списках частин та не проходив службу.

Скаржник зазначає, що судом було встановлено бездіяльність військової частини НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно неналежного оформлення відносин публічної служби а саме проходження військової служби, при цьому у справі не містяться докази які свідчать про взаємовідносини між ОСОБА_1 та командуванням військової частини НОМЕР_2 , посилання на те, що начальник штабу військової частини НОМЕР_2 здійснював певні дії стосовно ОСОБА_1 (вивід на позиції), а командир військової частини НОМЕР_2 вносив ОСОБА_1 до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , які будуть здаватися у полон відповідно до наказу вищого командування, не свідчать про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , оскільки в доказах справи інформація про підрозділи, яким були підпорядковані військовослужбовці різниться. Станом на 12.11.2023 неможливо отримати свідчення чи пояснення від зазначених військовослужбовців для уточнення та перевірки цієї інформації.

Відповідно до інформації, наданої військовою частиною НОМЕР_2 , група персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 самостійно здійснювала оформлення документів військовозобов`язаних, які були призвані по мобілізації згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 із виданням наказів про зарахування до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що справи та посаду прийняли і притупили до виконання службових обов`язків. Усі накази командира військової частини НОМЕР_2 були скасовані та за допомогою засобів електронного зв`язку були надісланні до регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Сканкопії наказу про зарахування молодшого сержанта ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 відсутні.

Таким чином, військова частина НОМЕР_1 не заперечує участь у бойових діях позивача у місті Маріуполь, однак вважає, що питання визначення військової частини, в підпорядкуванні якої виконував військовий обов`язок та проходив військову службу позивач було вирішено судом із неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а також дослідженням доказів у справі.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування зазначено, що відповідач не заперечує участь позивача у бойових діях у м. Маріуполя, однак вважає, що судом питання про визначення військової частини, в підпорядкуванні якої виконував військовий обов`язок та проходив службу позивач, було вирішено із неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а також дослідженням доказів у справі, але не надає жодних доказів щодо спростування тих фактів які містяться в матеріалах справи.

Одним із основним доказом, що підтверджує проходження служби саме в військовій часині НОМЕР_2 є Довідка ДП «Український національний центр розбудови миру» від 09.11.2022 та лист СБУ від 21.03.2023, в яких зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 молодший сержант військової частини НОМЕР_2 , перебував під владою держави-агресора та був звільнений 03.11.2022 відповідно до Порядку передачі військовополонених ворогів держави- агресора та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2022 року №441, в результаті реалізації рішення Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, утвореного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2022 року №257.

Координаційний штаб є тимчасовим допоміжним органом Кабінету Міністрів України і утворюється з метою сприяння координації діяльності центральних та місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, військових формувань, утворених відповідно до законів, правоохоронних органів та громадських об`єднань з питань поводження з військовополоненими. А організаційне, інформаційне, матеріально-технічне забезпечення діяльності Координаційного штабу покладається на Головне управління розвідки Міноборони. Тому ігнорування зазначеної інформації в вищезазначеній Довідці ( яка формується на підставі певних даних) є неприпустимим.

Згідно з пунктом 18 Розділу XIII Інструкції № 280 військовослужбовці, які визволені з полону (після інтернування), які вийшли з оточення або звільнені з заручників, у тому числі які вийшли з оточення поодинці, - мали бути направлені до резервних військових частин.

Відповідачем було отримано іменний список військовослужбовців, які визволені з полону (після інтернування). Проте відповідачем були надані відповіді, що інформації про те що ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку оперативного резерву, інформації про зарахування 24.02.2022 до військової частини НОМЕР_2 в ІНФОРМАЦІЯ_6 не має, відсутні підтверджуючі документи про зарахування до списків військової частини НОМЕР_2 .

Відповідач стверджує, що позивач не перебував в військовому обліку оперативного резерву

Згідно інформації яка міститься в Архівній довідці від 16.06.2023 №2009/15/934 наданої Галузевим державним архівом Державної прикордонної служби України, молодший сержант ОСОБА_1 02.04.2015 прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період з ІНФОРМАЦІЯ_7 та зарахований до списків частини. 05.04.2016 молодший сержант ОСОБА_1 звільнений у запас за статтею 26 частиною 8 пунктом 1 підпункту «є». Виключений зі списків особового складу, усіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зарахований на службу у військовому оперативного резерву першої черги.

Відповідно інформації в листі за №01/735 від 13.05.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що особові справи рядового складу, який перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 були знищені шляхом підпалу.

Факт перебування на військовій службі і виконання покладених обов`язків саме у складі військової частини НОМЕР_2 також підтверджують надані суду нотаріально завірені свідчення військовослужбовців які проходили службу з позивачем: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ; військова частина НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (військової частини НОМЕР_2 ); ОСОБА_4 (військової частини НОМЕР_2 ); ОСОБА_5 (військова частина НОМЕР_4 НГУ); ОСОБА_6 (3-тя окрема штурмова бригада підрозділ ЗСУ); ОСОБА_7 (військова частина НОМЕР_5 НГУ).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.05.2023 №1201-, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народився в м. Маріуполь Донецької області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з наведених позивачем пояснень, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_9 в АДРЕСА_3 для проходження військової служби. Позивач зазначає, що до цього моменту перебував на обліку першого резерву в 503БМП. Проте, позивача не було зараховано до проходження військової служби під час воєнного стану.

Наприкінці лютого 2022 року позивач звернувся до 107 батальйону 109 ОБТрО військової частини НОМЕР_2 , кадрове формування якої здійснюється військовою частиною НОМЕР_1 .

У 107 батальйоні 109 ОБТрО військової частини НОМЕР_2 повідомили позивача, що він був зарахований для проходження служби згідно наказу начальника штабу. В обов`язки позивача, починаючи з 01.03.2022, входили розвіддіяльність та коригування вогню. Безпосередні накази позивач отримував вже від начальника сектору оборони зі спецпідрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_10 » військова часина НОМЕР_4 НГУ ОСОБА_5 , оскільки саме даний підрозділ (згідно секторальних наказів) керував проведення спецоперації в цьому районі.

12.04.2022 разом з іншими пораненими військовослужбовцями позивач був взятий в полон противником. У полоні перебував з 12.04.2022 по 03.11.2022.

03.11.2022 позивач був звільнений з полону за обміном у форматі « 107 на 107» в результаті реалізації рішення Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, утвореного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 257.

Перебування позивача в полоні підтверджується листом СБУ від 21.03.2023 №33/7-K-2467в та довідкою Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №6865-22 від 09.11.2022, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , молодший сержант, військова частина НОМЕР_2 перебував у полоні під владою держави - агресора та був звільнений 03.11.2022.

Після звільнення позивача направлено до КНП «Міської лікарні №9» Запорізької міської ради для надання екстреної медичної допомоги, про що свідчить Виписка з медичної карти хворого № 8380.

Відповідно до п.7.4 Виписки №8380 09.11.2022 позивачу була проведена операція по видаленню інородних тіл з нижніх кінцівок (осколкове поранення обох стоп, множинні сторонні тіла лівої стопи, сторонні тіла правої п`яткової області, лівої гомілки).

22.11.2022 позивач був евакуйований для подальшого лікування до м. Дніпра в/ч НОМЕР_6 .

Позивач перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Східного регіону В/Ч НОМЕР_6 у неврологічному відділенні до 10.03.2023, що підтверджується Виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №12154 (відділення кишкових інфекцій) Дніпровського військового госпіталю.

Позивач звернувся з рапортом до військової частини НОМЕР_1 про оформлення дублікату військового документу, а також про надання витягу з наказу про зарахування до особового складу 107 батальйону 109 ОБТрО військової частини НОМЕР_2 , через втрату посвідчення учасника бойових дій та паспорт громадянина України під час перебування в полоні.

Згідно з листа військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2023 № 2184, за даними обліку особового складу військової частини НОМЕР_2 позивач не зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Представником позивача було здійснено адвокатський запит до Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської Федерації у Донецькій та Луганській областях щодо підтвердження інформації про звільнення його з полону як військовослужбовця.

Згідно з відповіддю від 21.03.2023 №33/7-K-2467в об`єднаним центром СБУ повідомлено, що за даними обліку Об`єднаного центру військовослужбовець ОСОБА_1 потрапив в полон держави - агресора 12.04.2022. За результатами реалізації відповідних заходів військовослужбовця ОСОБА_1 звільнено з полону 03.11.2022 та повернуто на підконтрольну Уряду України територію.

Також здійснено адвокатський запит до відповідача-1 щодо перебування позивача в першому резерві та зарахування до особового складу військової частини НОМЕР_7 .

Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.05.2023 №01/735: «Згідно записів алфавітної книги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був призваний на строкову військову службу 22.10.2002, ешелон 61/2101. У лютому 2022 році у зв`язку із збройною агресіє і нападом РФ на м. Маріуполь Донецької області, особові справи рядового складу, який перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 були знищенні шляхом підпалу. Таким чином у ІНФОРМАЦІЯ_6 на даний час витребувана вами інформація по ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутня».

Так як військова частина НОМЕР_1 не має позивача у списках зарахованих до особового складу військової частин НОМЕР_2 , вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт проходження служби позивача у 107 батальйоні 109 ОБТрО ( АДРЕСА_3 ) військової частини НОМЕР_2 підтверджено матеріалами справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який востаннє продовжений до 18.08.2023 року.

У свою чергу, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

За статтею 17 Закону «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Військове командування, військовослужбовці, добровольці Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівники правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, особи, визначені Законом України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України», під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), зобов`язані дотримуватися законів та звичаїв війни та застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За пунктом 1, 15 статті 1 Закону «Про основи національного спротиву», доброволець Сил територіальної оборони Збройних Сил України - громадянин України або іноземець чи особа без громадянства, який перебуває в Україні на законних підставах впродовж останніх п`яти років та на добровільній основі зарахований до проходження служби у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Сили територіальної оборони Збройних Сил України - окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони.

За положенням частини 2 статті 4 Закону, Військова складова територіальної оборони включає органи військового управління, військові частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України, інші сили і засоби сил безпеки та сил оборони, які залучаються до виконання завдань територіальної оборони.

Провідна роль в організації та виконанні завдань територіальної оборони належить Силам територіальної оборони Збройних Сил України, до яких належать: 1) Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України; 2) регіональні органи військового управління Сил територіальної оборони Збройних Сил України; 3) бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України; 4) батальйони зі складу бригад Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

До виконання завдань територіальної оборони та здійснення заходів підтримки і забезпечення територіальної оборони за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України можуть залучатися інші сили і засоби Збройних Сил України.

Склад сил і засобів сил безпеки та сил оборони, що залучаються до територіальної оборони, визначається Головнокомандувачем Збройних Сил України за узгодженням з керівниками органів управління відповідних сил безпеки та сил оборони.

Відповідно частини 1 статті 9 Закону, комплектування органів військового управління, військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України здійснюється: 1) у мирний час - військовослужбовцями за контрактом та за призовом особами офіцерського складу; 2) в особливий період - військовослужбовцями за контрактом, за призовом особами офіцерського складу та територіальним резервом.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

За положеннями статті 24 Закону, початком проходження військової служби вважається зокрема: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; 5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; 6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно зі статтею 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до абз. 2 п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення №1153/2008), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з главою 1 розділу III «Інструкції організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 (далі - Інструкція №333), яка діяла на момент оголошення воєнного стану 24.02.2022, облік особового складу в особливий період ведеться в порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.

Так, згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу III Інструкції №333 для обліку особового складу в особливий період використовуються: на особовий склад, який проходив військову службу у Збройних Силах, - облікові документи, які велися на нього в мирний час; на особовий склад, призваний із запасу у разі оголошення мобілізації: на офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу - особові справи та послужні картки, отримані з військових комісаріатів; на сержантів і солдатів - обліково-послужні картки, вилучені з їхніх військових квитків.

Згідно з пунктом 1.10. глави 1 розділу III Інструкції №333 у підрозділах, військових частинах, на кораблях 1-3 рангів, у з`єднаннях і органах військового управління, які беруть участь у бойових діях, облік особового складу ведеться з урахуванням таких особливостей: у штабах військових частин, які беруть участь у бойових діях, особові справи не ведуться. При вибутті військової частини до складу військ, які беруть участь у бойових діях, особові справи передаються (пересилаються) за підпорядкованістю до кадрового органу оперативного командування, виду Збройних Сил або за наказом начальника штабу оперативного командування, виду Збройних Сил до відповідних районних (об`єднаних, міських) військових комісаріатів за місцем дислокації військової частини для подальшої передачі до Галузевого архіву.

Другі примірники особових справ офіцерів, а також особові справи офіцерів, призваних у разі оголошення мобілізації (у тому числі і особові справи офіцерів номенклатури призначення командира полку 1 бригади), передаються (пересилаються) за підпорядкованістю до кадрових органів з`єднань відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців у воєнний час.

Послужні картки на офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, призваних у разі оголошення мобілізації, передаються (пересилаються) у відповідні кадрові органи, які ведуть облік за послужними картотеками, для долучення в загальну картотеку.

Військові частини, які входять до складу оперативного командування, виду Збройних Сил, особові справи здають: військові частини, підпорядковані оперативному командуванню, - до кадрового органу оперативного командування; військові частини і заклади, підпорядковані виду Збройних Сил, - до кадрового органу виду Збройних Сил; у відділенні, екіпажі, розрахунку, взводі (обслузі) на всіх військовослужбовців ведеться іменний список особового складу; з початком бойових дій у штабах батальйонів (дивізіонів) складається добова відомість у двох примірниках, перший примірник якої передається до штабу військової частини;

Згідно з п.1.3. Глави 1 розділу II Інструкції №333 у батальйоні (дивізіоні, ескадрильї) на особовий склад ведуться такі облікові документи: книга обліку особового складу; Книга штатно-посадового обліку особового складу.

Ведення обліку особового складу в батальйоні (дивізіоні, ескадрильї) покладається на начальника штабу батальйону (дивізіону, ескадрильї), а за відсутності у штаті посади начальника штабу - на іншу посадову особу, призначену письмовим наказом командира військової частини.

Начальник штабу батальйону (дивізіону, ескадрильї) стосовно обліку особового складу зобов`язаний: щодня мати точні і особисто ним перевірені відомості про чисельність особового складу батальйону (дивізіону, ескадрильї) за штатом, за списком і в наявності, про кількість відсутніх із визначенням причин по кожній роті (батареї) і в цілому по батальйону (дивізіону, ескадрильї); щодня доповідати командиру батальйону (дивізіону, ескадрильї) і в штаб військової частини зведені дані про наявність особового складу; щомісяця перевіряти стан обліку особового складу в підрозділах батальйону (дивізіону, ескадрильї), наявність у підлеглих документів, що посвідчують особу військовослужбовця, своєчасність запису до них змінених облікових даних і перевіряти наявність ідентифікаційних жетонів з особистими номерами.

Згідно з п.2.7. Главу 2 розділу II Інструкції №333 зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків, а також внесення в облікові документи змін, які відбулися в персональних облікових даних військовослужбовців і працівників, крім освіти, реєстрації (розірвання) шлюбу, народження дітей, здійснюються тільки на підставі наказів по стройовій частині.

Відповідно до пункту 6 розділу 1 «Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України» від 15.09.2022 за №280 (далі - Інструкція №280), яка діє на час звернення позивача з питання оформлення відносин проходження військової служби, організація обліку особового складу покладається: в органах військового управління та органі управління Держспецтрансслужби, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях - на начальників штабів, а там, де вони штатом не передбачені,- на командирів (керівників) органів військового управління та органу управління Держспецтрансслужби, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій; у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки - на керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки; у службах персоналу - на керівників служб персоналу; у кадрових центрах - на керівників кадрових центрів; на кораблях (суднах) - на старших помічників (помічників) командирів кораблів (суден), а там, де вони штатом не передбачені,- на командирів кораблів (суден); у підрозділах військових частин - на командирів цих підрозділів.

За положенням пункту 1 розділу VI Інструкції №280, у разі загибелі (смерті), захоплення в полон або заручником, а також інтернування в нейтральній державі або зникнення безвісти військовослужбовця командир військової частини зобов`язаний організувати не пізніше наступного після загибелі (смерті), захоплення в полон або заручником, а також інтернування або зникнення безвісти військовослужбовця дня повідомлення засобами зв`язку та письмово керівника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї (близьких родичів) військовослужбовця, дату і причину його загибелі (смерті), обставини захоплення в полон або заручником, а також інтернування або зникнення безвісти.

Відповідно до пункту 12, 13, 17 розділу ХІІІ Інструкції №280, у районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки персонально обліковуються військовослужбовці, які загинули (померли), зникли безвісти, яких визнано відповідним рішенням суду безвісно відсутніми або оголошено померлими, а також ті, що потрапили в полон, захоплені в заручники або інтерновані, яких призвано (прийнято) на військову службу цим районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, а також військовослужбовці, які загинули (померли), зникли безвісти, потрапили в полон, захоплені в заручники, сім`ї яких проживають на території відповідальності цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Для ведення довідкової роботи за запитами (листами) і контролю вручення сповіщення сім`ї сім`ям військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти, потрапили в полон, захоплені в заручники або інтерновані, у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки ведеться алфавітна книга обліку безповоротних втрат військовослужбовців і призначення пенсій їхнім сім`ям за формою, установленою додатком 61 до цієї Інструкції, окремо за кожною категорією особового складу.

Усі військовослужбовці, які визволені з полону (після інтернування), вийшли з оточення або звільнені з заручників, у тому числі які вийшли з оточення поодинці, направляються до резервних військових частин.

Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 затверджено Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України, яка встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням (далі Інструкція № 124).

За пунктом 1.3 Інструкції відповідальним за організацію діловодства у військовій частині (установі) є командир (керівник).

Пунктом 2.1.6. Інструкції № 124 визначено, що у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.

Наказ командира (керівника) основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності; рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

За пунктом 3.6 Інструкції, обсяг документообігу у військовій частині (установі) - це сумарна кількість отриманих (вхідних) і створених у військовій частині (установі) (внутрішніх, вихідних) документів за певний період (квартал, рік).

Підрахунок кількості документів здійснюється за всіма реєстраційними формами в місцях їх реєстрації.

За одиницю обліку береться документ. Розмножені примірники, опрацьовані службою діловодства, підраховуються окремо на основі прийнятого в підрозділі військової частини (установи) обліку документів.

Облік документів може здійснюватися як в цілому за військову частину (установу), так і окремо за кожний підрозділ військової частини (установи), за групою документів. Окремо підраховуються звернення громадян, запити на інформацію.

Результати обліку документів узагальнюються службою діловодства і подаються командуванню (керівництву) військової частини (установи) для вжиття заходів щодо удосконалення роботи з документами.

Звіт про обсяг документообігу в службі діловодства військово частини (установи) подається в табличній формі (додаток 36 ).

У разі застосування СЕДО підсумкові дані обліку обсягу документообігу подаються відповідно до форми, визначеної у програмі.

За п. 8.3 Інструкції, після знищення документів особа, що відповідає за облік документів робить у книгах і журналах обліку відповідні відмітки про їх знищення.

Згідно з пунктом 96 Типової інструкції «Про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію», затвердженої постановою КМУ від 19.10.2016 № 736 в умовах особливого періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та у разі виникнення реальної загрози захоплення документів, справ, видань, електронних носіїв інформації з грифом "Для службового користування", а також неможливості забезпечення їх вивезення в безпечні місця вони знищуються способами, установленими абзацами першим та другим цього пункту.

Рішення про негайне знищення таких документів, справ, видань, електронних носіїв інформації приймає керівник установи (особа, яка виконує його обов`язки), де вони зберігаються, а за відсутності з ним екстреного зв`язку - відповідальна за їх зберігання посадова особа.

Факт знищення підтверджується актом про вилучення документів і є підставою для внесення позначки про знищення документів в облікові форми.

Матеріали справи свідчать та не заперечується сторонами, що позивач перебував у полоні з 12.04.2022 по 03.11.2022.

03.11.2022 позивач був звільнений з полону за обміном у форматі « 107 на 107» в результаті реалізації рішення Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, утвореного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 257.

При цьому, як вбачається з пояснень позивача 01.03.2022 позивач прибув до військової частини НОМЕР_2 та з цього часу приступив до виконання військових обов`язків.

Виконання обов`язків в складі військової частини НОМЕР_2 підтверджується наявними матеріалами справи, листом СБУ від 21.03.2023 №33/7-K-2467в, довідкою Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №6865-22 від 09.11.2022, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , молодший сержант, військова частина НОМЕР_2 перебував у полоні під владою держави - агресора та був звільнений 03.11.2022.

Також, вказані обставини підтверджуються нотаріально посвідченими заявами (поясненнями) військовослужбовців у тому числі з числа військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.05.2023 №01/735 відповідно до записів алфавітної книги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був призваний на строкову військову службу 22.10.2002, ешелон 61/2101. У лютому 2022 році у зв`язку із збройною агресією і нападом РФ на м. Маріуполь Донецької області, особові справи рядового складу, який перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 були знищенні шляхом підпалу. Таким чином, у ІНФОРМАЦІЯ_6 на даний час витребувана інформація по ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутня.

Щодо посилання скаржника на те, що є підстави вважати, що інформація про військову частину, в якій проходив службу позивач була зазначена некоректно, оскільки відповідно до списків особового складу військової частими НОМЕР_2 він не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 та ніколи не був зарахованим до неї, колегія суддів зазначає, що вказане є припущенням, без врахування всіх об`єктивних та суб`єктивних обставин. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних і допустимих доказах.

Посилання на відсутність сканкопії наказу про зарахування молодшого сержанта ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , колегія суддів не приймає оскільки, як зазначав скаржник, особові справи у тому числі які перебували в ІНФОРМАЦІЯ_6 , були знищені. При цьому, у порушення приписів вищезазначених нормативних актів, скаржником не надано актів або журналів знищення документів.

Колегія суддів зазначає, що неналежне документальне оформлення факту прийняття на службу та її проходження, так само, як і зберігання, передача та знищення таких документів, відповідними компетентними органами, не може бути обґрунтованою підставою для не належного оформлення відповідних даних у тому числі в частині даних початку проходження військовослужбовцем військової служби.

Відповідно до статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наведене у сукупності та взаємозв`язку дає підстави вважати правильними висновки суду першої інстанції, що відмітки про час призову на військову службу мали бути занесені як до його військового квитка, який передається начальнику штабу військової частини, так і до інших облікових документів саме начальником штабу військової частини.

Оскільки особові справи були знищенні, то для відновлення знищених документів та інформації відповідач-1 повинен здійснити дії з організації обліку особового складу відповідно до пункту 6 розділу 1 Інструкції № 280.

При цьому, відповідачем-2 було отримано поіменний список військовослужбовців, які визволені з полону (після інтернування), проте у порушення положень Інструкції № 280 відповідних дій щодо поновлення особової справи позивача після її знищення, вчинено не було.

На підставі викладеного суд погоджується з судом першої інстанції про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 та наявність підстав для зобов`язання відповідачів здійснити оформлення проходження військовослужбовцем ОСОБА_1 в званні молодший сержант військової служби з 01.03.2022, як дня початку проходження військової служби та початку фактичного виконання службових обов`язків.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

З огляду на результати апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає, що підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров