Справа № 640/19933/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м.Київ № 640/19933/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу, -

в с т а н о в и в :

Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві (надалі ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві, позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1 , відповідач), в якому просило стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в судовому порядку за рішеннями про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу № 238, 239 від 13.10.2020 добровільно не сплачену суму штрафних санкцій у розмірі 6783,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив про те, що 17.06.2020 посадовою особою позивача встановлено порушення вимог Закону України Про рекламу. За вказаним фактом складено протокол від 17.06.2020 про порушення законодавства про рекламу від 18.06.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2021, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2022, закрито провадження в адміністративній справі.

Постановою Верховного Суду від 23.12.2022 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2022 скасовано.

Справу №640/19933/21 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

11.05.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 11.05.2023 справа розподілена судді Лисенко В.І.

Згідно з частиною другою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 16.05.2023 справу прийнято до провадження судді та вирішено здійснювати розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Відповідачка, не погоджуючись з позовними вимогами ГУ Держпродспоживслужби в м.Києві, подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила про те, що позивач є територіальним органом виконавчої влади, який не наділений законом повноваженням здійснювати контроль за дотриманням законодавства про рекламу. Про це вона у заяві від 05.08.2020 повідомила письмово позивача, зазначивши у п.5 про те, що позивач не є згаданим у статті 26 Закону України "Про рекламу" центральним органом виконавчої влади, позивач є територіальним органом виконавчої влади, який не наділений законом повноваженням здійснювати контроль за дотриманням законодавства про рекламу. Тому всі зазначені у позові обставини, тексти, вимоги з посиланням на статті 26 та 27 Закону України "Про рекламу" ОСОБА_1 заперечує як такі, що не мають жодного відношення до позивача. Крім того, позивачка звертає увагу на те, що Закон України "Про рекламу" у частині шостій статі 9 визначає, що вивіска... що розміщена на внутрішній поверхні... наданого у користування особі приміщення... або на поверсі, де знаходиться... надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою. Тому відповідачка всі зазначені у позові обставини, твердження, висновки, судження позивача про те, що розміщена всередині її магазину вивіска є рекламою, заперечує як незаконні.

Не погоджуючись з позицією відповідачки, викладеною у відзиві на позовну заяву, позивач надіслав заперечення на відзив, у якому зазначив про те, що на Держпродспоживслужбу покладено функції, зокрема, у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами, в тому числі щодо накладення штрафів на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами та стягнення штрафів у судовому порядку.

Відповідачкою також були подані письмові заперечення на заперечення позивача, у яких вона стверджує про те, що повноваження і функції Держпродспоживслужби не визначено законом так, як законами визначені повноваження і функції судів, то Держпродспоживслужба не є органом виконавчої влади і, відповідно, всі її функції і повноваження є внутрішньовідомчими і застосовуються виключно щодо осіб, з якими Держпродспоживслужба має договірні відносини, а до таких осіб відповідачка не відноситься.

Ухвалою суду від 10.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки про витребування доказів у справі.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

07 липня 2020 року позивачем було складено Протокол про порушення законодавства про рекламу, а саме: неподання на вимогу органу державної влади документального підтвердження вартості розповсюдженої ФОП ОСОБА_1 реклами магазину "W.E" з умовною назвою " ІНФОРМАЦІЯ_1 ДО 60% НА ВСЕ", за адресою:

АДРЕСА_1 відносно ФОП ОСОБА_1 було складено рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

09.07.2020 відповідачу було направлено Повторну вимогу від 07.07.2020 за вих. № 06.6/10404 у порядку частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу», в якому було зазначено, що станом на 07.07.2020 Головне управління не отримало жодної інформації витребуваної листом-вимогою №06.6/9292 від 17.06.2020, у зв`язку з чим фахівцем Головного управління було складено Протокол про порушення законодавства про рекламу за відмову надати документи необхідні для здійснення контролю.

Також, відповідача було повідомлено про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу який призначено на 11.08.2020 14 год. 30 хв.. у приміщені Головного управління, за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 25, к.1.

Відповідача повідомлено про те, що розгляд справи про порушення законодавства України про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 відбудеться 11.08.2020 о 14 год. 30 хв. у приміщенні Головного управління, за адресою м. Київ, вул. Межигірська, 25, к.1. У повідомленні зазначено про те, що представнику необхідно мати при собі довіреність на право здійснення наступних дій: надавати докази, заявляти клопотання, давати пояснення, підписувати документи тощо. У разі неприбуття уповноваженої особи справу буде розглянуто без її участі.

Повторну вимогу №06.6/10404 від 07.07.2020 було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованою кореспонденцією АТ «УКРПОШТА» 09.07.2020 за Трекінг номером № 786 та отримано Відповідачем відповідно до Трекінгу відстеження поштового відправлення 31.07.2020.

06.08.2020 Головним управління було винесено рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

13.08.2020 Головним управлінням було направлено Додаткову вимогу від 12.08.2020 №06.6/12790 в якій відповідача було з поміж іншого повідомлено, що розгляд справи про порушення законодавства України про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 відбудеться 10.09.2020 о 14 год 00 хв. у приміщенні Головного управління за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 25, к.1.

11.09.2020 за вих. № 06.6/14341 Головним управлінням було направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи додатково зобов`язано надати необхідні документи для здійснення Головним управління контролю за дотриманням законодавства до 30.09.2020 та повідомлено, що розгляд справи про порушення законодавства України про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 відбудеться 06.10.2020 року о 15 год 30 хв. у приміщенні Головного управління за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 25, к.1.

На підставі вищевикладеного Головним управлінням було складено Попередні висновки та Протокол засідання стосовно порушення законодавства про рекламу № 244 від 06.10.2020.

За результатами розгляду справи відповідно до ст. 26 Закону У країни «Про рекламу» фахівцем Головного управління було встановлено, що в рамках проведення, контролю фахівцем Головного управління виявлено розповсюдження ФОП ОСОБА_1 реклами магазину «W.Е» з умовною назвою «ВІG SАLЕ ДО 60% НА ВСЕ», за адресою: АДРЕСА_2 (ТЦ "inSilver") з ознаками порушення вимог частини п`ятої статті 8 Закону України «Про рекламу», а саме: реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Головним управлінням у відповідності до вимог частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу» ФОП ОСОБА_1 направлено вимоги №06.6/9292 від 17.06.2020 та №06.6/10404 від 07.07.2020 про необхідність надання документів необхідних для здійснення повноважень щодо контролю.

У відповідь на вимоги ФОП ОСОБА_1 надано письмове пояснення в якому зазначено, що рекламний матеріал з умовною назвою «ВІG SАLЕ ДО 60% НА ВСЕ», за адресою: АДРЕСА_2 (ТЦ "inSilver") не є рекламою, а є ребусом, тобто загадкою, в якій розгадувані слова дані у вигляді малюнків у поєднанні з буквами, цифрами та іншими знаками.

Враховуючи письмове пояснення ФОП ОСОБА_1 . Головним управлінням направлено додаткову вимогу №06.6/12790 від 12.08.2020 з відповідними роз`ясненнями та вкотре запитано документи, пояснення, а також іншу інформацію необхідну для здійснення повноважень щодо контролю.

Однак, ФОП ОСОБА_1 проігноровано вимоги Головного управління щодо надання необхідних документів для здійснення повноважень щодо контролю за дотримання вимог законодавства про рекламу, зокрема документального підтвердження щодо вартості розповсюдженої реклами магазину «W.Е» з умовною назвою «ВІG SАLЕ ДО 60% НА ВСЕ" за адресою: АДРЕСА_2 (ТЦ "inSilver") не надано.

Головним управлінням належним чином повідомлено ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи. ФОП ОСОБА_1 була надана можливість «-подати інформацію, що має істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення.

Разом з тим, Головним управлінням було складено Попередні висновки та Протокол засідання стосовно порушення законодавства про рекламу № 243 від 06.10.2020 року.

Відповідно до Попередніх висновків та Протоколу засідання стосовно порушення законодавства про рекламу№ 243 від 06.10.2020 року встановлено, що в рамках проведення вказаного контролю фахівцем Головного управління виявлено, що розповсюдженої ФОП ОСОБА_1 реклами магазину «W.Е» з умовною назвою «BIG SALE ДО 60% НА ВСЕ», за адресою: АДРЕСА_3 , з ознаками порушення вимог частини п`ятої статті 8 Закону України «Про рекламу», а саме: реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Головним управлінням у відповідності до вимог частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу» ФОП ОСОБА_1 направлено вимоги №06.6/9292 від 17.06.2020 та №06.6/10404 від 07.07.2020 про необхідність надання документів необхідних для здійснення повноважень щодо контролю.

У відповідь на вимоги ФОП ОСОБА_1 надано письмове пояснення в якому зазначено, що рекламний матеріал з умовною назвою «BIG SALE ДО 60% НА ВСЕ», за адресою: АДРЕСА_4 ) не є рекламою, а є ребусом, тобто загадкою в якій розгадувані слова дані у вигляді малюнків у поєднанні з буквами, цифрами та іншими знаками.

Враховуючи письмове пояснення ФОП ОСОБА_1 . Головним управлінням направлено додаткову вимогу №06.6/12790 від 12.08.2020 з відповідними роз`ясненнями та запитано документи, пояснення, а також іншу інформацію необхідну для здійснення повноважень щодо контролю.

ФОП ОСОБА_1 проігноровано вимоги Головного управління щодо надання необхідних документів для здійснення повноважень щодо контролю за дотримання вимог законодавства про рекламу, зокрема документального підтвердження щодо вартості розповсюдженої реклами магазину «W.Е» з умовною назвою «BIG SALE ДО 60% НА ВСЕ», за адресою: АДРЕСА_3 ) не надано.

На підставі вищевикладеного та керуючись чт. 27 Закону України «Про рекламу», на підставі матеріалів справи та протоколу засідання №243 від 06.10.2020 року Головним управлінням було винесено рішення № 238 від 13.10.2020 року про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу, а саме за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами, необхідної для здійснення повноважень щодо контролю, відповідно по вимог частини шостої статті 27 Закону України «Про рекламу» та вирішено накласти на рекламодавця ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 1700 грн 00 коп. (одна тисяча сімсот гри 00 коп.).

Також, керуючись ст. 27 Закону України «Про рекламу», Головним управлінням було винесено рішення №239 від 13.10.2020 про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу, а саме, за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами у відповідності до вимог частини другої та частини сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» було вирішено накласти на рекламодавця ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 5083 грн 00 коп.

Отже, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, який відбувся 06.10.2020 року відносно ФОП ОСОБА_1 були прийняті рішення про накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу №238, 239 від 13.10.2020, які були направлені листом № 06.6/16545 від 20.10.2020 засобом поштового зв`язку рекомендованою кореспонденцією за номером поштового відправлення № 149.

Сума штрафних санкцій за порушення законодавства про рекламу відповідно до рішень №238, 239 від 13.10.2020 року відносно Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 становить - 6783 грн. 00 коп.

Зважаючи на те, що відповідачка суму штрафу у добровільному порядку не сплатив, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, є Закон України Про рекламу №270/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону 270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Питання накладення уповноваженими особами Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року N 693 (далі - Порядок N 693).

На підставі пункту 8 Порядку N 693 накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.

Пунктом 20 Порядку N 693 визначено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року N 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Держпродспоживслужба, Служба відповідно), реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються.

Таким чином, на Держпродспоживслужбу покладено функції, зокрема, у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами, в тому числі щодо накладення штрафів на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами та стягнення штрафів у судовому порядку.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року N 1092 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів" реорганізовано територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Держпродспоживслужби за відповідним переліком.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року N 260-р "Питання Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів" Держпродспоживслужба приступила, крім іншого, до виконання функцій і повноважень Державної інспекції з питань захисту прав споживачів.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужби) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24.02.2020 №154 (далі - у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане.

Відповідно до пп.3 п.4 вказаного Положення Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, а саме: у сфері нагляду (контролю) у системі інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу: здійснює реєстрацію та облік тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, видачу номерних знаків та відповідних реєстраційних документів на них, ведення автоматизованого обліку зареєстрованих тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів та систематизацію відомостей про їх власників з використанням Єдиного реєстру.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами визначено відповідно до Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 №270/96-ВР (далі по тексту - Закон №270/96-ВР).

Також, суд зазначає про те, що відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу» (далі - Закон № 270/96-ВР) встановлено, що реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 270/96-ВР реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII), споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 3) дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Інформація, передбачена частиною першою статті 15 Закону № 1023-XII, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку (ч. 2 ст. 15 Закону № 1023-XII).

Згідно з частиною 2 статті 27 Закону № 270/96-ВР встановлено, що відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Згідно до норм ч. 4 ст. 27 цього Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на:

рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами;

виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості виготовлення реклами;

розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 27 Закону України "Про рекламу" відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту.

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону України "Про рекламу" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладають штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами.

Вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України. (частина 5 статті 27 Закону України "Про рекламу").

Згідно з частинами 6, 7 статті 27 Закону України "Про рекламу" за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 9 статті 27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, може вимагати від рекламодавців публікації відомостей, що уточнюють, доповнюють рекламу, та звертатися з позовом до суду щодо протиправних дій рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.

Процедура та порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами встановлені Законом №270/96-ВР та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 (далі по тексту - Порядок №693).

Відповідно до пункту 9 Порядку №693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Згідно пункту 11 Порядку №693, за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Відповідно до пункту 18 Порядку №693, за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Відповідно до пункту 20 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693, сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що саме рекламодавці несуть відповідальність у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами, а розповсюджувачі несуть відповідальність виключно у разі порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 встановлено недотримання вимог законодавства про рекламу, а саме на вимогу Головного управління Держпродспоживслужби у м.Києві, на яке згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавцем не надано жодної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами, що є порушенням вимог частини шостої статті 27 Закону України «Про рекламу», у зв`язку з чим позивачем прийнято рішення 13.10.2020 №238 про накладення штрафу на відповідача у розмірі 1700,00 грн.

Також, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 встановлено недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами, а саме, реклама не містить відомостей про дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, у зв`язку з чим позивачем прийнято рішення від 13.10.2020 №239 про накладення штрафу на відповідачку у розмірі 5083,00 грн та зобов`язано відповідача сплатити до Державного бюджету України зазначені штрафи.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення про накладення штрафу на відповідача за порушення законодавства про рекламу та вимоги були направлені рекомендованим відправленням з повідомленням про вручення.

Між тим, вказані вимоги органу державної влади у частині надання витребуваних документів, у тому числі інформації щодо розповсюдженої/виготовленої реклами, її вартості, відповідачкою виконані не були.

За таких обставин, позивачем було вчинено всі необхідні заходи для належного повідомлення відповідачки про вчинені нею порушення, про необхідні дії щодо їх усунення, та про накладення на неї штрафу.

Відтак, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки до державного бюджету несплачених нею штрафів за порушення законодавства про рекламу, накладених рішеннями №238, 239 від 13.10.2020 у загальній сумі 6783 грн. (5083 грн + 1700 грн), є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу, що у цій справі відповідачка фактично не спростовує факту виявлених порушень та не скористалася правом подання зустрічного позову про оскарження рішень про накладення на неї цих штрафів.

Решта доводів відповідачки висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

За подання до адміністративного суду цієї позовної заяви з вимогами майнового характеру на загальну суму 6783 грн. позивач як суб`єкт владних повноважень повинен сплатити судовий збір у розмірі 2270 грн за ставкою, передбаченою підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Позивачем не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) на користь Державного бюджет штраф за порушення законодавства про рекламу у розмірі 6783 (шість тисяч сімсот вісімдесят три) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.