Справа № 520/397/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 р. справа №520/397/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григорова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст" (просп. Академіка Курчатова, буд. 28, кв. 55, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61108, ) до Державної податкової служби України (пл. Львівська, 8,м. Київ,04053, ), Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 24.10.2023р. за №57/20-40-04-14-16 про виключення Приватного акціонерного товариства "Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст" з реєстру платників єдиного податку та рішення Державної податкової служби України від 12.12.2023р. за №36562/6/99-00-06-03-03-06.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що оскаржуване рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку було прийнято на підставі камеральної перевірки, проведення якої не передбачено нормами чинного податкового законодавства. Стосовно оскаржуваного рішення ДПС України позивач зазначив, що вважає його незаконним та необґрунтованим.

Ухвалою суду від 12.01.2024р. відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі в порядку, передбаченому статтею 257 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач ГУ ДПС у Харківській області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що прийняте рішення є правомірним, а позовні вимоги позивача є безпідставними. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ДПС України подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що оскаржуване рішення за наслідками розгляду скарги не спричинило порушень прав позивача, оскільки було ухвалено за наслідками процедури адміністративного оскарження.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Судом встановлено, що ПРАТ «Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст» зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області.

Фахівцем контролюючого органу було проведено перевірку ПРАТ «Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст» з питання порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, за результатами якої 02.10.2023р. складено Акт №29946/20-40-04-14-03/01282609.

За висновками зазначеного Акту встановлено порушення умов перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, а саме: наявний податковий борг по єдиному податку з юридичних осіб на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, чим порушено приписи п.п.298.2.3. п. 298.2 ст. 298 ПК України.

Зазначено, що відповідно до інтегрованої картки платника ПРАТ «Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст» станом на 30.09.2023р. обліковується податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 31024,56 грн.

На підставі висновків вищевказаного Акту перевірки відповідачем - ГУ ДПС у Харківській області прийнято рішення від 24.10.2023р. №57/20-40-04-14-16 про виключення з Реєстру платників єдиного податку, яким за порушення абз. 8 п.п. 298.2.3. п. 298.2 ст. 298 ПК України ПРАТ «Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст» виключено з Реєстру платників єдиного податку .

Не погодившись з наведеним, позивач звернувся із скаргою на вищезазначене рішення до Державної податкової служби України, яка за результатами розгляду була залишена без розгляду та повернута позивачу, про що ухвалено відповідне рішення від 12.12.2023р. №36562/6/99-00-06-03-03-06.

Позивач, не погодившись з наведеним, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Розглядаючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За приписами підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку, визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до п. 299.1, п. 299.2 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Згідно п. 299.10. ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Отже Податковий кодекс України передбачає підстави для виключення з реєстру платників єдиного податку та визначає, що таке виключення здійснюється шляхом прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку.

Наслідки несвоєчасного подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності визначені ст. 120 ПК України та тягнуть за собою накладення штрафу у визначених Законом розмірах.

В даному випадку, у ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення умов перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, а саме: наявність податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

На підставі вищевикладеного ПРАТ "Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст" було позбавлено права перебувати платником єдиного податку, про що зазначено у рішенні Головного управління ДПС у Харківській області від 24.10.2023р. №57/20-40-04-14-16.

Суд зазначає, що єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Водночас, відповідач, виявивши факт недотримання позивачем вимог пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України в частині наявності податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскаржуваним рішенням повідомив позивача про виключення з Реєстру платників єдиного податку.

При цьому, відповідачем до суду не надано доказів проведення документальної перевірки у відношенні ПРАТ "Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст", за наслідками якої було б складено акт про порушення вимог чинного законодавства та на підставі якого прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 04.05.2023р. по справі №320/1040/19, що враховується до судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Харківській області підписане - "уповноважена особа Головного управління ДПС у Харківській області" Наталія Свєтош. Натомість будь - яких доказів щодо наявності в зазначеної уповноваженої особи Головного управління ДПС у Харківській області, яка не є керівником контролюючого органу, повноважень вирішувати питання про позбавлення права платника перебувати на спрощеній системі оподаткування до суду не надано.

Слід зазначити, що способом реалізації владних управлінських функцій за наявності встановлення обставин, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є саме прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення за передбаченою законодавством процедурою з приводу анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку не прийняв.

Таким чином, з огляду на допущені ГУ ДПС у Харківській області порушення процедури прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Харківській області від 24.10.2023р. за №57/20-40-04-14-16 про виключення з Реєстру платників єдиного податку, прийняте щодо ПРАТ "Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст".

Стосовно вимог про скасування рішення Державної податкової служби України від 12.12.2023р. за №36562/6/99-00-06-03-03-06, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 56.1 та 56.2 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Згідно з пунктом 56.10 статті 56 Податкового кодексу України, рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.

З аналізу вказаних норм вбачається, що платник податків має право на оскарження рішення податкового органу, прийнятого за результатами розгляду його скарги, до суду.

Проте, згідно з ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Так, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Отже, платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Оскаржуване рішення ДПС України за наслідками розгляду скарги саме по собі не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки останнього шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а відтак, безпосередньо не порушує права та інтереси позивача.

А отже, підстави скасування такого рішення відсутні, що зумовлює висновок про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача - Державної податкової служби України.

Аналогічний висновок знаходить своє підтвердження в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.03.2019р. № 810/869/16, від 24.06.2019р., від 08.09.2020р. № 826/24880/15, від 10.08.2020р., від 07.02.2020р. № 826/11086/18 від 12.07.2019р. у справі №813/5226/13-а, від 06.02.2020р. №810/101/16 від 03.04.2020р. №826/4114/18 від 16.06.2020р. у справі №810/1652/16.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A.303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області про скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 24.10.2023р. за №57/20-40-04-14-16 про виключення Приватного акціонерного товариства "Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст" з реєстру платників єдиного податку.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області () за рахунок бюджетних його асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства "Молодіжний житловий комплекс Інтернаціоналіст" () судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень) 00 коп.

Решту судових витрат залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров