Справа № 420/10658/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 про зупинення стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А., третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. про відкриття виконавчого провадження №72993409 від 09.10.2023 року.

Одночасно з позовом, представником позивача також подано заяву про забезпечення позову, згідно якого представник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у ВП №72993409 від 09.10.2023 року про стягнення додаткових витрат виконавчого провадження за оплату демонтажних робіт згідно рахунку №32 від 11.04.2023 року у розмірі 400 000,00. гривень з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , відкритого на підставі постанови №70915901 від 05.10.2023 року, виданої приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зокрема вказує, що вжиття заходів забезпечення позову, необхідне задля уникнення неправомірного стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, або позбавлення позивача прав на належне йому майно, на підставі незаконної постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Так, суд зазначає, що заява про забезпечення позову надійшла до суду 05.04.2024 року, а дні з 06.04.2024 по 07.04.2024 року є вихідними, тож останній день розгляду зазначеної заяви є 08.04.2024 року.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.154 КАС України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Наведені процесуальні приписи не є імперативними, передбачають диспозитивну поведінку суду щодо виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливий розгляд заяви позивача про забезпечення позову по справі №420/10264/24 без виклику заявника та відповідача.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно пунктів 1, 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів про забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Судом встановлено, що оскаржувана у позові постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2023 року ВП №72993409 винесена з підстав виконавчого документа, а саме постанови ВП №70915901 від 05.10.2023 року.

Тобто по суті саме стягнення виникло з підстав постанови ВП №70915901 від 05.10.2023 року.

Та означена вище постанова у позові поданому позивачем не оскаржується, що згідно п.5 ч.3 ст.151 КАС України не допускається, оскільки це є зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Водночас суд враховує, що постанова про відкриття провадження свідчить лише саме про відкриття такого виконавчого провадження з підстав виконання виконавчого документу (є лише необхідною процедурою для вчинення тих чи інших виконавчих дій), яким в даному випадку є постанова №70915901 від 05.10.2023 року видана Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. та у такій постанові лише постановлено про:

- відкриття виконавчого провадження;

- зобов`язання боржника, протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей;

- про направлення копії постанови сторонам;

- право на оскарження такої постанови;

- право на ознайомлення з матеріалами ВП, внесеними до АСВП.

Отже проаналізувавши зміст постанови, суд вказує, що в даному випадку не йдеться про безпосереднє стягнення з боржника тих чи інших коштів, тоді як про це йдеться саме у виконавчому документі, який крім іншого не оскаржується в даному випадку позивачем у поданому позові разом з цією заявою про забезпечення позову.

Проте суд враховує, що відкриття виконавчого провадження має такий можливий наслідок як спонукання боржника до виконання виконавчого документу (сплати витрат, як в даному випадку), але це не є стягненням в розрізі вищенаведених обставин.

Суд зважає на доводи позивача стосовно протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2023 року, однак зазначає, що встановлення цих обставин і їх оцінка повинна бути надана судом виключно за результатами судового розгляду справи по суті, з урахуванням зокрема доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення, та пояснень інших учасників справи.

Сама по собі незгода із прийнятим приватним виконавцем рішенням є підставою для оскарження такого рішення й гарантується стороні відповідного виконавчого провадження.

Однак на даний момент, суд не знаходить підстав, які б вказували на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Таким чином, звернувшись до суду із цією заявою позивачем не надано переконливих доказів на її обґрунтування, а лише висловлено свій суб`єктивний розсуд щодо можливого майбутнього розвитку подій.

Водночас необхідно наголосити на тому, що порушене право заявника може бути відновлено з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено за результатами розгляду справи по суті.

Відтак, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150-154, 241-244, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Іванов Е.А.