Справа № 460/2128/24
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2024 року м. Рівне №460/2128/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зменшення із 29.06.2023 при перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 0,69344 до 0,50050; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи із 13.05.2022 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №460/37826/22, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу з 01.01.1990 по 31.12.1994 та з 01.07.2000 по 31.12.2012 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 0,69344. В обґрунтування позовних вимог стверджує, що 13.05.2022 йому було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії обчислювався виходячи із заробітної плати за період страхового стажу з 01.01.1990 по 31.12.1994 та з 01.07.2000 по 31.12.2012. У зв`язку з тим, що Пенсійним органом при призначенні пенсії за віком не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи з 01.01.2013 по 31.01.2022 в Обласному комунальному підприємстві «Міжнародний аеропорт Рівне», позивач звернувся до суду із позовною заявою. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №460/37826/22 (яке набрало законної сили 29.06.2023) визнано протиправною бездіяльність Головного управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.01.2013 по 31.01.2022 в Обласному комунальному підприємстві «Міжнародний аеропорт Рівне». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2013 по 31.01.2022 у Обласному комунальному підприємстві «Міжнародний аеропорт Рівне». На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №460/37826/22, відповідачем 26.07.2023 перераховано пенсію ОСОБА_1 за період з 29.06.2023. Виплата перерахованої пенсії із заборгованістю з 29.06.2023 була здійснена 25.08.2023 без повідомлення будь-яким чином про порядок розрахунку пенсії та погашення заборгованості. Разом з тим, листом відповідача від 24.01.2024 № 1700-0202-8/4958 на адвокатський запит представника позивача повідомлено про зарахування стажу за рішенням суду, виплату заборгованості в сумі 336,89 грн та надіслано відповідні рішення, за результатом аналізу яких було з`ясовано, що Пенсійний орган всупереч практиці Верховного Суду та положенням чинного законодавства, зарахувавши спірний період роботи з січня 2013 року по січень 2022 року до страхового стажу відповідно до резолютивної частини рішення суду, зменшив коефіцієнт його заробітної плати, з якого обчислюється пенсія із 0,69344 до 0,50050, відобразивши у розрахунках коефіцієнтів заробітної плати за період з травня 2013 року по січень 2022 року відсутність зарплати (доходу) у вигляді «0 грн», яка не є відповідно до вимог закону будь-яким доходом, для позивача є невигідною, може враховуватись виключно за його бажанням. Позивач вважає таку поведінку відповідача протиправною, і такою, що не відповідає чинному законодавству, оскільки вона порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення у розмірі, відповідному заробітній платі та стажу, порядок врахування яких чітко визначений чинним законодавством. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суд від 28 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини, встановлені судом:

13.05.2022 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії обчислювався виходячи із заробітної плати за період страхового стажу з 01.01.1990 по 31.12.1994 та з 01.07.2000 по 31.12.2012.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №460/37826/22 (яке набрало законної сили 29.06.2023) визнано протиправною бездіяльність Головного управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.01.2013 по 31.01.2022 в Обласному комунальному підприємстві «Міжнародний аеропорт Рівне». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2013 по 31.01.2022 у Обласному комунальному підприємстві «Міжнародний аеропорт Рівне».

На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №460/37826/22, відповідачем 26.07.2023 перераховано пенсію ОСОБА_1 за період з 29.06.2023. Виплата перерахованої пенсії із заборгованістю з 29.06.2023 була здійснена 25.08.2023.

Листом відповідача від 24.01.2024 № 1700-0202-8/4958 на адвокатський запит представника позивача повідомлено про зарахування стажу за рішенням суду, виплату заборгованості в сумі 336,89 грн та надіслано відповідні рішення, за результатом аналізу яких було з`ясовано, що Пенсійний орган зарахувавши спірний період роботи з січня 2013 року по січень 2022 року до страхового стажу відповідно до резолютивної частини рішення суду, зменшив коефіцієнт його заробітної плати, з якого обчислюється пенсія із 0,69344 до 0,50050, відобразивши у розрахунках коефіцієнтів заробітної плати за період з травня 2013 року по січень 2022 року відсутність зарплати (доходу) у вигляді «0 грн».

Позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернулась до суду з зазначеним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

В ході розгляді адміністративної справи №460/37826/22 судом встановлена протиправна бездіяльність Пенсійного органу щодо не зарахування при обчисленні пенсії за віком до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи в Обласному комунальному підприємстві «Міжнародний аеропорт Рівне» з 01.01.2013 по 31.01.2022 незважаючи на факт відсутності сплати єдиного соціального внеску роботодавцем до відповідних Фондів.

Порядок обчислення розміру пенсії був передбачений статтею 27 Закону №1058-IV та визначався за формулою: П = Зп x Кс, де: П розмір пенсії, у гривнях; Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 Закону.

Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Як було встановлено судом, та не заперечувалось відповідачем, при обчисленні пенсії за віком та наступних перерахунках пенсії, відповідачем враховувався індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,69344, що визначений за період страхового стажу з 01.01.1990 по 31.12.1994 та з 01.07.2000 по 31.12.2012.

На виконання рішення суду у справі №460/37826/22 відповідачем дораховано страховий стаж позивача з січня 2013 року по січень 2022 року та відображено у розрахунках коефіцієнтів заробітної плати за період з січня 2013 року щомісячно по «0 грн» - тобто відсутність доходу або ж заробітної плати, що вплинуло на загальний коефіцієнт заробітної плати, знизивши його з 0,69344 до 0,50050.

Суд критично оцінює доводи Пенсійного органу щодо правомірності його поведінки в цій частині виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Системний аналіз зазначеної норми свідчить на користь того, що обчислення пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший здійснюється на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі.

При цьому, до моменту виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/37826/22 відповідачем продовжувався враховуватись індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,69344 за період заробітної плати за період 01.01.1990 по 31.12.1994 та з 01.07.2000 по 31.12.2012.

Окрім цього, у справі №460/37826/22 судом не надавалась правова оцінка ймовірності зарахування або ж не зарахування заробітної плати, отриманої з 01.01.2013 по 31.01.2022, для обчислення пенсії за віком.

Судом було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , зарахувавши до загального страхового стажу період роботи з 01.01.2013 по 31.01.2022 у Обласному комунальному підприємстві «Міжнародний аеропорт Рівне», щодо якого були відсутні відомості про сплату страхувальником за позивача єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Порядок визначення періодів заробітної плати, які враховуються для перерахунку пенсії врегульовано ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV, відповідно до змісту якої, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Таким чином, перерахунок пенсії позивача у зв`язку з продовженням роботи після призначення пенсії, з врахуванням ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV може бути здійснене Пенсійним органом виключно за вибором пенсіонера.

Пенсійний орган не заперечував, що пенсія ОСОБА_1 з травня 2022 року обчислювалась виходячи із більш вигідної заробітної плати за період страхового стажу з 01.01.1990 по 31.12.1994 та з 01.07.2000 по 31.12.2012, а її коефіцієнт (тобто співвідношення заробітної плати та середньої заробітної плати по країні за період, з якого обчислюється пенсія) становив 0,69344.

Після призначення у травні 2022 року пенсії за віком позивач продовжував працювати.

На виконання рішення суду у справі №460/37826/22 ГУ ПФУ в Рівненській області дораховано період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2013 по 31.01.2022 до загального страхового стажу. Однак, відповідне рішення суду не містило вказівок щодо ймовірно перерахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати, вказані обставини не були спірними та судом не оцінювались, що дають суду підстави для висновку про протиправну поведінку відповідача в цій частині.

За наведених обставин позивач згідно з положеннями ч. 4 ст. 42 Закону України №1058-IV мав право на перерахунок пенсії за віком, у зв`язку із збільшенням страхового стажу. При цьому, після призначення пенсії відомості персоніфікованого обліку не містили доказів отримання ним доходу (заробітної плати). Відповідачем не надано доказів того, що позивач виявляв будь-яким чином бажання здійснювати перерахунок з 29.06.2023 пенсії із додаванням як стажу, так і відображенням у розрахунку коефіцієнтів заробітної плати доходу у вигляді «0» грн.

Всупереч наведеному та положень ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV відповідач у серпні 2023 року на виконання рішення суду за період з 29.06.2023 перерахував пенсію позивача із додаванням стажу та із зменшенням коефіцієнту заробітної плати.

На думку Пенсійного органу, оскільки, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування позивачу заробітної плати за періоди з 01.01.2013 по 31.01.2022, для розрахунку заробітку за вказані періоди роботи враховано заробітну плату (дохід) в нульовому обчисленні.

Згідно з абз. 9 п. 3 ч. 3 ст. 21 Закону №1058-IV, частина персональної електронної облікової картки, яка відображає виплату за рахунок коштів Пенсійного фонду пенсії застрахованій особі за місяцями повинна містити такі відомості, як, заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для обчислення, перерахунку, індексації пенсії на поточний момент.

Разом з тим, будь-яка інформація про заробітну плату/дохід, нараховані позивачу за спірний період, - відсутня.

Таким чином, суд вважає, що заробітна плата, яка враховується для обчислення розміру пенсійної виплати, це наявність будь-якого доходу, а не його відсутність.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року

№108/95-ВР визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Поняття доходу, з джерел їх походження з України, врегульоване підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, зокрема, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Разом з тим, як відомості персоніфікованого обліку, так і розрахунок коефіцієнтів заробітної плати не містять інформації про відображення будь-якої заробітної плати (доходу) за спірний період роботи позивача, який на підставі рішення суду відповідач зарахував до страхового стажу.

Приписами статті 41 Закону №1058-IV передбачено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, міститься вичерпний перелік виплат (доходу) отримуваних застрахованою особою, що включається до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Проаналізоване в сукупності свідчить про те, що заробітна плата (дохід) кошти, які особа отримувала та які, як правило, мають грошовий вираз, а тому, у відповідача при виконанні рішення суду (зарахування періоду роботи до страхового стажу) були відсутні будь-які правові підстави відображення «0 грн» у нульовому обчисленні для розрахунку коефіцієнтів заробітної плати за цей період.

Незважаючи на це, для розрахунків коефіцієнтів заробітної плати відповідачем за спірний період страхового стажу зараховано «0 грн» - відсутність будь-якого доходу чи заробітної плати, що свідчить про порушення ним положень ст. 40 Закону №1058-IV та інших норм чинного законодавства, які регламентують поняття та ознаки заробітної плати/доходу, з якого може бути обчислена пенсія.

Верховний Суд при ухваленні постанови від 29 червня 2022 року у справі №160/1052/19 (провадження № К/9901/33650/19) дійшов висновку, що:

«26. відповідачем при здійснені перерахунку пенсії позивачу було обрано метод обчислення зарплати при якому враховується зарплата, з якої призначена пенсія у 2004 році та зарплата з 01.07.2004 по 31.05.2008, після призначення пенсії, який для позивача є найменш вигідним, оскільки зменшився коефіцієнт зарплати, визначений у 2004 році.

27. У касаційній скарзі відповідач самостійно зазначає, що зміст статті 42 Закону №1058 свідчить про те, що пенсіонеру, при здійсненні перерахунку пенсії на підставі наведених положень Закону № 1058-ІV, надано право обирати заробітну плату (дохід), зокрема, той з якого була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

28. Колегія суддів погоджується з висновками судів, що чинне законодавство не наділяє орган Пенсійного фонду України правом самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні або останньому перерахунку. Подібний підхід до тлумачення зазначених норм викладено в постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 у справі №21-104а12.

29. Таким чином, суди дійшли вірного висновку, що відповідно до ст. 42 Закону №1058-ІV при перерахунку пенсії з 01.10.2017 відповідач повинен був брати до уваги заробітну плату (коефіцієнт), з якої була призначена пенсія у 2004 році».

Зазначене в сукупності підтверджує, що при перерахунку пенсії позивача з 29.06.2023 за період з 13.05.2022 на виконання рішення суду в справі 3460/37826/22 відповідач зобов`язаний був обирати найбільш вигідний спосіб обчислення заробітної плати за періоди страхового стажу з 01.01.1990 по 31.12.1994 та з 01.07.2000 по 31.12.2012 (коефіцієнт заробітної плати 0,69344), яка враховувалась при призначенні пенсії за віком.

Таким чином, відповідач протиправно зменшив позивачу із 29.06.2023 при перерахунку розміру його пенсії коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 0,69344 до 0,0,50050.

З огляду на викладене, ефективний способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи із 13.05.2022, на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №460/37826/22, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу з 01.01.1990 по 31.12.1994 та з 01.07.2000 по 31.12.2012 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 0,69344.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень в ході розгляду справи не довели правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 968,96грн, сплачена відповідно до квитанції від 01 березня 2024 року №8, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зменшення із 29.06.2023 при перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 0,69344 до 0,50050.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи із 13.05.2022 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №460/37826/22, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу з 01.01.1990 по 31.12.1994 та з 01.07.2000 по 31.12.2012 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 0,69344.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у сумі 968,96грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень, 96коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 10 квітня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Т.О. Комшелюк