Справа № 340/1016/24
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/1016/24

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Казанчук Г.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Охременка Артема Вікторовича, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), що полягає у не розгляді рапортів ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ): від 07.02.2024 про надання медичної допомоги, направлення на лікування, проходження ВЛК та огляд МСЕК; від 07.02.2024 про нарахування та виплату додаткової винагороди за поранення та перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, та виплату грошового забезпечення; від 07.02.2024 про нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення; від 07.02.2024 про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) розглянути рапорти ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ): від 07.02.2024 про надання медичної допомоги, направлення на лікування, проходження ВЛК та огляд МСЕК; від 07.02.2024 про нарахування та виплату додаткової винагороди за поранення та перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, та виплату грошового забезпечення; від 07.02.2024 про нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення; від 07.02.2024 про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що у зв`язку із отриманням ОСОБА_1 поранення під час виконання обов`язків військової служби при захисті України, останній з 21.06.2022 року перебував на лікуванні протягом тривалого часу. 21.06.2023 року ОСОБА_1 було обстежено лікарем травматологом та рекомендовано проходження мідичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби.

05.02.2024 року ОСОБА_1 було обстежено сімейним лікарем та рекомендована консультація невропатолога, травматолога та психіатра, у зв`язку з цим Кузнецов звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом по надання медичної допомоги, направлення на лікування, проходження військово-лікарської комісії та огляд медко-соціальною експертною комісією від 07.02.2024 року.

Крім того, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я внаслідок отримання тяжкого поранення, та перебування у відпустці за станом здоров`я, ОСОБА_1 має право на отримання грошової винагороди з розрахунку 100000 грн в місяць за період з 21.06.2022 по 30.04.2022 року. Однак, військовою частиною НОМЕР_1 не було виплачено додаткову грошову винагороду, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся із рапортом від 07.02.2024 року. Проте, до теперішнього часу рапорти ОСОБА_1 не розглянути, а тому наявна протиправна бездіяльність, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 26.02.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлено строк на подання процесуальних заяв.

Військова частина НОМЕР_1 (надалі відповідач) надав відзив на позов у якому зазначає, що згідно наказу від 21.06.2022 №172 солдат ОСОБА_1 вважається дезертиром та з вечора 21.06.2022 знято з триразового котлового забезпечення, тому з цієї дати припинена виплата грошового забезпечення. Крім того, у відзиві вказано про отримання рапортів ОСОБА_1 14.02.2024 року, а тому на день звернення його до суду, не сплив строк на розгляд рапортів позивача, а тому у ОСОБА_1 відсутнє порушене право, яке підлягає судовому захисту.

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій вказав про обов`язок відповідача негайного розгляду рапортів позивача.

Дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 21.06.2022 року у зв`язку з отримання поранення проходив медичне лікування.

ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортами від 07.02.2024 року про направлення на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини, направлення на проходження військової лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби та направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією з метою встановлення групи інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності, про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 21.06.2022 по 30.04.2023 із розрахунку 100000 грн (надалі - рапорти, а.с.31-36). Рапорти направлені поштою (а.с.37-40).

Вказані рапорти військової частиною НОМЕР_1 отримано 13.02.2024 року, що підтверджується роздруківкою сайту ''Укрпошта. Відстеження'' та зареєстровані військовою частиною НОМЕР_1 у журналі реєстрації вхідної кореспонденції 14.02.2024 року за номерами 549/46, 550/46, 551/46, 552/46 та 55/46.

Представник позивача стверджує, що відповідь не отримував.

Отже, наявність протиправної бездіяльності щодо не розгляду рапортів позивача є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (надалі Дисциплінарний Статут ЗСУ) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до частини 6 статті 5 Дисциплінарного Статуту ЗСУ право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України

від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі Статут ВС ЗСУ) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Приписами пункту 14 Статуту передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника (загальний обов`язок військовослужбовця).

Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів, а відтак має бути належний доказ отриманням військовою частиною такого рапорту/заяви військовослужбовця чи його представника (в порядку звернення громадян), який може бути направлений рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу військової частини.

Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 № 735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 р. за № 94/29962 (далі Інструкція) визначений порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до цієї Інструкції в роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян має забезпечуватись кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень.

Згідно пунктам 4-5 розділу ІІІ ''Розгляд звернень громадян'' Інструкції термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Отже, як на думку суду, рапорти мають бути розглянутим командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим вважається звернення, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

При цьому, відлік 30-денного строку розпочинається з дня отримання військовою частиною такого звернення.

Як свідчить інформація ''Укрпошта відстеження'' рапорти відповідачем отримано 13.02.2024 року, а відтак, відлік строку на розгляд рапорту позивача розпочався з 14.02.2024 року та мав кінцеву дату розгляду 14.03.2024 року.

Позивач до суду звернувся 21.02.2024 року. Отже, на час звернення позивача до суду 30 денний строк не сплинув, а відтак відповідач, станом не день звернення позивача до суду, не допустив бездіяльність щодо не розгляду рапортів позивача від 07.02.2024 року.

Вказане свідчить, що на дату звернення до суду відсутній правовий спір між сторонами щодо наявності протиправної бездіяльності не розгляду рапортів, тобто відсутнє порушене право, яка підлягає судовому захисту.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.

Свою позицію щодо застосування Конституції України при здійсненні правосуддя Верховний Суд України свого часу відобразив у постанові Пленуму ''Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя'' від 1 листопада 1996 року №9.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28 листопада 2018 року у справі №607/6092/18, від 05 червня 2019 року у справі №607/6865/18, від 11 червня 2019 року у справі №917/1338/18, визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Відсутність спору на день звернення позивача до суду, у свою чергу, взагалі виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).

Враховуючи вищезазначене, суд констатує про відсутність порушеного права позивача щодо нерозгляду рапортів від 25.07.2023 року станом на день звернення позивача до суду. Вказане є беззаперечною підставою для відмови в позові, з огляду на передчасне звернення до суду із вказаним позовом.

Спеціальні норми законодавства про проходження військової служби не містять чіткового терміну щодо розгляду рапорту військовослужбовців, а тому суд вважає, що для регулювання термінів розгляду звернень громадян застосовуються норми Закону України ''Про звернення громадян''. Відповідно до нього звернення можуть розглядатися та вирішуватися невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня отримання їх у разі, якщо вони не потребують додаткового вивчення. Загальний строк один місяць та (за необхідності) може бути продовжений до 45 днів.

Представник позивача у відповіді на відзив вказав на те, що відповідач зобов`язаний був негайно розглянути рапорти ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІІ Інструкції звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Згідно пунктом 3.13 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2022 року №172 солдат ОСОБА_1 вважається дезертиром, таким, що в умовах воєнного стану відмовився від виконання наказу щодо виконання бойових завдань, у зв`язку з чим припинена виплата грошового речового забезпечення та знято з котлового забезпечення (а.с.50).

В подальшому, наказом від 01.07.2022 року №182 солдат ОСОБА_1 зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.50 зв).

Отже, як на думку суду, наявність вказаних обставин унеможливлює негайного прийняття рішення за рапортами позивача та потребує вивчення та проведення перевірки доводів, викладених у рапортах позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно не розгляду рапортів від 07.02.2024 року. Вказане свідчить про відсутність порушеного права позивача, тобто позовні вимоги є передчасними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК