Справа № 200/7147/23
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Справа№200/7147/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Військові частині НОМЕР_1 Національної гвардії України про повернення належного на праві власності автомобіля, суд -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Військові частині НОМЕР_1 Національної гвардії України відповідно до якої просить суд:

визнати дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо вилучення та неповернення ОСОБА_1 автомобіля Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3 , - незаконними;

витребувати у Головного управління Національної поліції в Донецькій області та передати ОСОБА_1 належний їй на праві власності автомобіль Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3 у тому ж належному стані, в якому воно було незаконно вилучено, технічний паспорт та інші реєстраційні документи до цього авто, два комплекти ключів до замка запалення до вищевказаного автомобіля з брелками сигналізації.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить автомобіль Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 . 30.03.2022 року авто позивача було зупинено посадовими особами Покровського РУП ГУПН в Донецькій області та відносно особи ОСОБА_2 , який перебував за кермом та який є сином позивача, складено протокол про скоєння адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, авто разом з ключами та документами було вилучено.

Позивач наголошує, що ст. 130 КУпАП не передбачає вилучення авто, а провадження за вказаним правопорушенням було закрито.

Також на думку позивача, авто було вилучено без передбаченої законом процедури, без повернення компенсації, що визначено положеннями Закону України Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

На підставі викладеного позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 05 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дії, повернення належного на праві власності автомобіля. Відкрито провадження в адміністративній справі № 200/7147/23. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано від Головного управління Національної поліції в Донецькій області наступні додаткові докази: належним чином засвідчену копію протоколу огляду та вилучення автомобіля Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3 .

22.01.2024 року відповідачем 1 надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає положенням КАС України.

З приводу суті спору, відповідач 1 погоджується з тим, що посадовими особами було складено адміністративний протокол про притягнення до адміністративної відповідальності сина позивача за ст. 130 КУпАП. Проте у протоколі про адміністративне правопорушення серії АДД № 316194 у графі тимчасові вилучені документи зазначено лише посвідчення водія сина позивача, у протоколі не зазначено про вилучення транспортного засобу.

Посилання позивача на неправомірність складення Акту відчуження майна, який складений ВЧ НОМЕР_1 до поліцейських немає жодного відношення. Поліцейські не можуть відповідати за правильність або неправильність заповнення документів, складених іншими юридичними та посадовими особами.

А відтак і вимоги позивача в частині повернення транспортного засобу, який був вилучений військовою частиною НОМЕР_1 від поліції є безпідставними та необґрунтованими.

На підставі вказаного відповідач 1 просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 20.02.2024 року залучено Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України до участі у справі №200/7147/23 в якості співвідповідача. Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України наступні докази: належним чином засвідчену копію протоколу (та ін.) огляду та вилучення автомобіля Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3 .

19.03.2024 року відповідачем 2 також було надано відзив по справі, згідно змісту якого визначено, що в процесі своєї діяльності рішення щодо примусового відчуження автомобіля Volkswagen Tiguan не приймалося, не створювалося з цього приводу будь-яких розпорядчих документів, а тому немає підстав робити висновки що даний автомобіль був примусово відчужений відповідачем 2.

На підставі вказаного відповідач 2 просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є власником автомобіля Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3 .

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД № 316194 від 30.03.2022 року вбачається, що ОСОБА_3 30.03.2022 року керував автомобілем Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп*яніння. Зазначену особу притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.06.2022 року по справі № 227/693/22, яка згідно даних ЄДРСР набрала законної сили 14.06.2022 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_4 , - закрито.

Відповідно Акту про примусове відчуження або вилучення майна від , ВЧ3035 в особі ОСОБА_5 , заступника командира НОМЕР_6 , у тому, що згідно з рішенням Голови ОДА начальника обласної військової адміністрації від 05.03.2022 року у зв`язку з уведенням Указа Президента України № 64/2022 здійснено примусове відчуження або вилучення транспортного засобу (необхідне не зазначено), опис майна, достатній для його ідентифікації: Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_7 (визначено помилково замість Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_4 ), вартість 1000000, 00грн., прізвище та ініціали особи, що діє від імені юридичної особи ОСОБА_5 , дата - 23.05.2022 року.

Згідно листа відповідача 2 від 19.02.2023 року № 40/35/9/2-509/В-79, наданого у відповідь на звернення позивача, зазначено, що за результатами службового розслідування факт порушення Закону України Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану посадовими особами військової частини НОМЕР_1 не встановлений.

Матеріали справи не містять доказів відшкодування вартості транспортного засобу власнику.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Конституції України примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Частиною 7 ст. 319 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власник може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, що затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; станом на момент прийняття рішення за даною справою військовий стан триває.

Статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон № 389-VIII) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно частини 1 статті 4 вказаного Закону на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Пунктом 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 68/2022 вирішено утворити, окрім інших, Донецьку обласну військову адміністрацію. У зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Підпунктом 3 пункту 8 Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 постановлено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначено Законом України Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану від 17 травня 2012 року № 4765-VI (надалі - Закон № 4765-VI).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 4765-VI примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Згідно з частини 1 статті 4 Закону № 4765-VI примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Статтею 7 Закону № 4765-VI передбачено, що про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта. У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження. У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі. У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна. Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

Судом встановлено, що обставинами, які зумовили примусове відчуження або вилучення майна та вчинення відповідних дій стало те, що 30.03.2022 працівниками Покровського РУП ГУПН в Донецькій області був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АДД № 316194 від 30.03.2022, згідно якого гр. ОСОБА_3 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), від проходження медичного огляду відмовився.

У подальшому постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.06.2022 року по справі № 227/693/22, яка згідно даних ЄДРСР набрала законної сили 14.06.2022 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_4 , - закрито.

Проте згідно частини 1 статті 2 Закону № 4765-VI правовою основою примусового відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану є Конституція України, цей Закон, інші закони України та указ Президента України про введення надзвичайного чи воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Отже підстава зупинки транспортного засобу, а у подальшому закриття провадження про вчинення особою адміністративного правопорушення, жодним чином не впливає на правову підставу відчуження транспортного засобу.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, визначено: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Пунктом 50 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) визначено, що вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а також передбачено, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.11.2004 у справі Трегубенко проти України (Заява № 61333/00) вказано, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, інтерес суспільства та умови, передбачені законом. Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Також, Суд визначає, що справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

При визначенні суспільного інтересу ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу пропорційності справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Як вбачається з акту про примусове відчуження або вилучення майна від 23.05.2022 року підставою відчуження транспортного засобу Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затверджений Законом України Про затвердження Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, строк дії якого у подальшому продовжений. Тобто відчуження здійснено на законній підставі.

Крім цього суд зауважує, що наявність Акту від 23.05.2022 року спростовує позицію відповідача 2, викладену у відзиві на позовну заяву.

Щодо дотримання принципу пропорційності, то відповідно до статті 3 Закону № 4765-VI примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості. У разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості.

При цьому суд наголошує, що право позивача на повернення транспортного засобу чи відшкодування його ринкової вартості після закінчення дії воєнного стану є беззаперечним.

Таким чином за вказаних обставин суд не вбачає, що право власності позивача є порушеним.

Щодо порядку вилучення, суд зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 7 Закону № 4765-VI у акті зазначаються: 2) відомості про власника (власників) майна: для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності).

Згідно пункту 2 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 № 1371) (далі Порядок №1388), державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Згідно пункту 3 Порядку №1388 державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є МВС. Порядок ведення Єдиного державного реєстру затверджується МВС.

Згідно пункту 8 Порядку №1388 документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, є, зокрема, свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати.

Згідно пункту 16 Порядку №1388 на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію (зокрема за бажанням заявника в електронній формі без виготовлення їх на бланку).

За змістом вказаних приписів власник транспортного засобу може бути встановлений лише відповідно до відомостей, які внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є МВС.

Судом встановлено, що у акті про примусове відчуження або вилучення майна від 23.05.2022 власником автомобіля визначено ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, проте в матеріалах справи зазначене свідоцтво відсутнє.

Згідно пункту 5 статті 7 Закону № 4765-VI у разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі. У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна. Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

Оскільки під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна від 23.05.2022 власник транспортного засобу був відсутній, що сторонами не заперечується, вказаний акт складений без його участі.

В подальшому вказаний акт був наданий отриманий позивачем, отже вимоги пункту 5 статті 7 Закону № 4765-VI дотримані.

Поряд з цим суд звертає увагу, що Акт від 23.05.2022 року містить недоліки та описки, допущені під час оформлення, проте, як вже було зазначено вище, процедура примусового відчуження або вилучення майна є дотриманою.

Згідно статті 9 Закону № 4765-VI право на відшкодування вартості майна (далі - компенсація) у разі його примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану мають, зокрема, фізичні особи, у яких відчужені будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану або для відвернення чи ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, і відповідно їх правонаступники та спадкоємці.

Згідно статті 10 Закону № 4765-VI компенсація за примусово відчужене майно в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану з попереднім повним відшкодуванням його вартості здійснюється військовим командуванням чи органом, що прийняв рішення про таке відчуження, за рахунок коштів державного бюджету до підписання акта.

Компенсація за примусово відчужене майно в умовах правового режиму воєнного стану з наступним повним відшкодуванням його вартості здійснюється протягом п`яти наступних бюджетних періодів, правового режиму надзвичайного стану - протягом одного наступного бюджетного періоду після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за рахунок коштів державного бюджету.

Оформлення документів для примусового відчуження або вилучення майна, а також оплата витрат з оцінки майна, яке відчужується, здійснюються військовим командуванням, органом, що прийняв рішення про таке відчуження або вилучення, за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно статті 11 Закону № 4765-VI попереднє повне відшкодування вартості примусово відчуженого майна здійснюється на підставі документа, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проведена у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

Для отримання наступної повної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного стану майно його колишній власник або уповноважена ним особа після скасування правового режиму воєнного стану звертається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем відчуження майна із заявою, до якої додаються акт і документ, що містить висновок про вартість майна.

Порядок розгляду заяв та здійснення виплат з метою наступної повної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 12 Закону № 4765-VI передбачає, що у разі якщо після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно, яке було примусово відчужене, зберіглося, а колишній власник або уповноважена ним особа наполягає на поверненні майна, таке повернення здійснюється в судовому порядку. Підставою для повернення майна є рішення суду, яке набрало законної сили. Уразі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно. Одночасно особа зобов`язується повернути грошову суму, яка була нею одержана у зв`язку з відчуженням майна, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна. Колишній власник майна, яке було примусово відчужене, може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо.

Постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану від 31.10.2012 №998 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 61 від 26.01.2022) затверджено Порядок розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до абзацу 12 пункту 7 та пункту 8 Порядку №998 орган, що прийняв рішення про примусове відчуження майна, на підставі виданого ним висновку враховує відповідну потребу в коштах у бюджетному запиті на наступний бюджетний період (після скасування правового режиму надзвичайного стану) або на п`ять наступних бюджетних періодів (після скасування правового режиму воєнного стану).

Виплата повної компенсації здійснюється органами, що прийняли рішення про примусове відчуження майна, у порядку черговості оформлення висновків за рахунок і в межах коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Отже виплата компенсації за відчужений автомобіль може бути здійснена після закінчення дії воєнного стану.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Військові частині НОМЕР_1 Національної гвардії України про повернення належного на праві власності автомобіля, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Суддя О.О. Галатіна