Справа № 420/13025/22
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення виплати грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської частини) від 17.06.2022 №276 «про результати службового розслідування», що ОСОБА_1 , штаб-сержант військової служби за контрактом, командир взводу інженерно-саперного взводу ВЧ НОМЕР_1 вважається таким, що з 22.05.2022 самовільно залишив військову частину;

зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 поновити виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 штаб-сержанту військової служби за контрактом, командиру взводу інженерно-саперного взводу ВЧ НОМЕР_1 ;

в частині присудження виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за 1 місяць допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , штаб-сержант військової служби за контрактом, проходить службу в ВЧ НОМЕР_1 на посаді командира взводу інженерно-саперного взводу.

Під час проходження служби, ОСОБА_1 20.05.2022 подав рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 про надання відпустки за сімейними обставинами на 10 діб без врахування часу до місця проведення відпустки з 23.05.2022 року у зв`язку з укладенням шлюбу.

Згідно п.2.4.2. наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.05.2022 №139, вважати таким що вибув з пункту тимчасової дислокацій ВЧ НОМЕР_1 з району безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Миколаївській області, ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у відпустку за сімейними обставинами із збереженням грошового забезпечення штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 штаб-сержант військової служби за контрактом у АДРЕСА_3 , строком на 10 діб з 23.05.2022 по 03.06.2022 (з урахуванням 2 доби на проїзд до місця проведення відпустки і назад).

ОСОБА_1 отримав відпускний квиток, по прибуттю 23.05.2022 та вибуттю 03.06.2022 з відпустки до якого були внесені відмітки.

23.05.2022 ОСОБА_1 вибув у відпустку.

04.06.2022 ОСОБА_1 прибув з відпустки та приступив до виконання службових обов`язків, про що подав рапорт. Однак, починаючи з 04.06.2022 і по теперішній час ВЧ НОМЕР_1 не видано наказу про зарахування до військової частини як такого, що повернувся з відпустки ОСОБА_1 .

Крім того, починаючи з моменту надання відпустки, 23.05.2022 ОСОБА_1 не проводилася виплата грошового забезпечення.

Наказів про звільнення, усунення від посади чи припинення виплати грошового забезпечення до ОСОБА_1 не доводилося.

12.09.2022 ОСОБА_1 викликали до військової служби правопорядку, де ознайомили з тим, що відповідно до п. 2 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської частини) від 17.06.2022 №276 «про результати службового розслідування» ОСОБА_1 , штаб-сержант військової служби за контрактом, командир взводу інженерно-саперного взводу вважається таким, що з 22.05.2022 самовільно залишив військову частину.

12.09.2022 співробітником військової служби правопорядку повідомлено ОСОБА_1 про результати його звернення за фактом припинення виплати грошового забезпечення та незарахування до служби після прибуття з відпустки, вручено лист від 27.08.2022 №3001.

ОСОБА_1 не згодний з п. 2 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (3 адміністративно-господарської частини) від 17.06.2022 №276 «про результати службового розслідування», що він штаб-сержант військової служби за контрактом, командир взводу інженерно-саперного взводу вважається таким, що з 22.05.2022 самовільно залишив військову частину.

Вважає, що в цій частині наказ має бути визнаний судом протиправним та скасовано, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) відповідно до положень ст. 262 КАС України.

Ухвалою від 08.12.2022 року повторно витребувано від Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії матеріалів (матеріали службового розслідування), що слугували підставою для прийняття оскаржуваного наказу від 17.06.2022 №276 та відповідні докази повідомлення/ознайомлення ОСОБА_1 про службове розслідування. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 витребувані документи надіслати на адресу Одеського окружного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня отримання вказаної ухвали. Зупинено провадження у справі до отримання копії витребуваних судом доказів.

Ухвалою суду від 15 вересня 2023 року поновлено провадження по справі. Продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 28.09.2023 року о 11:00 год. Повторно витребувано від Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії матеріалів (матеріали службового розслідування), що слугували підставою для прийняття оскаржуваного наказу від 17.06.2022 №276 та відповідні докази повідомлення/ознайомлення ОСОБА_1 про службове розслідування. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 витребувані документи надіслати на адресу Одеського окружного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня отримання.

Ухвалою суду від 13.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.11.23 о 11:00 год.

Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

Відзив на адміністративний позов у встановлений судом строк та станом на момент розгляду справи до суду не надходив.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на час розгляду справи від відповідача не надходило жодних повідомлень щодо неможливості надання відзиву.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне: ОСОБА_1 , штаб-сержант військової служби за контрактом, проходить службу в ВЧ НОМЕР_1 на посаді командира взводу інженерно-саперного взводу.

Під час проходження служби, ОСОБА_1 20.05.2022 подав рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 про надання відпустки за сімейними обставинами на 10 діб без врахування часу до місця проведення відпустки з 23.05.2022 року у зв`язку з укладенням шлюбу.

Згідно п.2.4.2. наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.05.2022 №139, вважати таким що вибув з пункту тимчасової дислокацій ВЧ НОМЕР_1 з району безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Миколаївській області, ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у відпустку за сімейними обставинами із збереженням грошового забезпечення штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 штаб-сержант військової служби за контрактом у АДРЕСА_3 , строком на 10 діб з 23.05.2022 по 03.06.2022 (з урахуванням 2 доби на проїзд до місця проведення відпустки і назад).

ОСОБА_1 отримав відпускний квиток, по прибуттю 23.05.2022 та вибуттю 03.06.2022 з відпустки до якого були внесені відмітки.

23.05.2022 ОСОБА_1 вибув у відпустку.

04.06.2022 ОСОБА_1 прибув з відпустки та приступив до виконання службових обов`язків, про що подав рапорт.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.052022 №187 прийнято наказ про призначення службового розслідування на підставі рапорту майора ОСОБА_2 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу першого заступника командира частини (вх. №75/632 від 23.05.2022), по факту самовільного залишення бойових позицій, безпосередньо з району участі в бойових діях штаб сержантом ОСОБА_3 , командиром взводу інженерно саперного взводу, з метою уточнення причин та умов.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 №140 вважається такими, що самовільно залишили військову частину, з "22" травня 2022 року: 4.1. штаб - сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_4 , командира взводу інженерно- саперного взводу. Виключити з усіх видів забезпечення з 22.05.2022. Підстава: рапорт майора ОСОБА_5 (вх. №75/632 від 23.05.2022). Внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 травня 2022 року №139: 5.1. скасувати підпункт 2.4.2, пункту 2.4., як не реалізований, крім абзацу 2. "Про виключення з продовольчого забезпечення за каталогом з 23.05.2022

Згідно з актом службового розслідування встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2022 року №139 штаб-сержант ОСОБА_6 вважався таким, що повинен був вибути в відпустку за сімейними обставинами з 23 травня 2022 року. Але він залишив бойові порядки 22 травня 2022 року та поїхав додому у м. Подільськ. В зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 №140 були внесені зміни до наказу від 22.05.2022 №139, а саме скасувати відпустку за сімейними обставинами штаб-сержанта ОСОБА_7 з 23.05.2022 року та вважати таким, що він самовільно залишив військову частину з 22.05.2022 року.

За висновком акту службового розслідування запропоновано Штаб-сержанта ОСОБА_4 , командира взводу інженерно - саперного взводу вважати таким, що з 22.05.2022 р. самовільно залишив військову частину. Матеріали службового розслідування надати органам досудового розслідування для притягнення штаб-сержанта ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови ТУ ДБР у м Миколаєві від 09 грудня 2022 року закрито кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000432 від 28.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Так у постанові встановлено, що ОСОБА_1 22.05.2022 року, маючий відпускний квиток вибув з місця розташування частини та 23.05.2022 року став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане свідчить про те, що у ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення вказаного злочину а саме самовільного залишення військової частини.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого: згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону. Тотожнє визначення заначене в п.1. ч.1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1192 № 2233-XII.

Порядок проходження служби військовослужбовцями регулюється Конституція України, Закони України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1192 № 2233-XII, Про оборону України від 06.12.1991 № 1932-XII, Про збройні сили України 06.12.1991 № 1934-XII, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію 21.12.1993 № 3543-XII, інші закони України, та прийняті відповідно до них Укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України.

На підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 21 ч. І. ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан. Даний Указ затверджено Законом України Про затвердження Указу Президента України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні.

Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 № 551- XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), що визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення (ч.5 статті 1 Дисциплінарного статуту). Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця зокрема: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (ст. 4 Дисциплінарного статуту). Застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту (ст. 7 Дисциплінарного статуту). У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за Дисциплінарним статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення зокрема: б) догана.

Верховний Суд у постанові від 12.12.2019 у справі № 816/70/16 зазначив, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває в площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Положення наведеного законодавства, не містить жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Згідно із п. 18 ст. 10 Закону України Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям може відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення, тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець, враховуючи обмеження визначенні п. 17 цієї статті, а саме: «в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів».

Реалізація можливості надання відпустки вимагає дотримання певного механізму визначеного, зокрема, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (зі змінами). Відповідно до п.8.12 Інструкції, військовослужбовець має подати командиру підрозділу рапорт про надання відпустки, в якому зазначається: вид відпустки; тривалість відпустки в календарних днях; адреса, за якою буде проводитися відпустка, та контактний номер телефону для оповіщення; вид транспорту, обраний для слідування у відпустку, тривалість часу для проїзду до місця проведення відпустки в межах України та у зворотному напрямку, який потрібен з огляду на віддаленість місця проведення відпустки; пропозиція щодо тимчасового покладання на час відпустки виконання обов`язків військовослужбовця на іншу посадову особу (за потреби). Рапорт військовослужбовця, підписаний командиром підрозділу, за підпорядкованістю подається для прийняття рішення командиру військової частини через штаб військової частини. Розрахунок часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, здійснює штаб військової частини з огляду на віддаленість і тривалість проїзду до місця проведення відпустки та у зворотному напрямку за видом транспорту, обраним військовослужбовцем (але не більше двох діб в один кінець), та з урахуванням пропозиції військовослужбовця. Військовослужбовцям, які вибувають у відпустку, видаються відпускні квитки встановленого зразка. Військовослужбовець, який не вибув до зазначеного в рапорті місця проведення відпустки або не в змозі надати підтвердження постановки на облік, прибуває до військової частини наступного дня після закінчення строку відпустки, визначеного пунктами 1, 12, 18 статті 10 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Відповідно до статтей 35-37 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України визначено порядок віддання наказів.Накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення. Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень. Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: Слухаюсь і далі виконує його Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Порядок обліку військовослужбовців, які перебувають у відпустці та у відрядженні визначено положеннями додатку 2 до Закону України Про Статут гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України (стаття 23, 25). По прибуттю до місця проведення відпустки військовослужбовець повинен не пізніш як наступного дня стати на облік у відповідному органі управління Служби правопорядку в гарнізоні або в найближчому територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, за день перед вибуттям до місця служби - знятися з обліку. Якщо місце перебування військовослужбовця віддалене від військової комендатури або територіального центру комплектування та соціальної підтримки на відстань понад 30 км, військовослужбовець може стати на облік (знятися з обліку) в органі місцевого самоврядування. Військовослужбовці, відряджені до військової частини, беруться на облік у цій частині, а відряджені до цивільних установ - у військовій комендатурі. Про час узяття на облік і зняття з обліку на відпускній картці або посвідченні про відрядження роблять відповідну позначку.

Суд зазначає, що службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються з метою уточнення причин, установлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення. Висновок службового розслідування, в якому відображено узагальнений опис виявлених порушень норм законодавства, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер. За своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, що фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

Висновки службового розслідування не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки.

Висновок за результатами службового розслідування є лише носієм певної інформації. Обов`язковою ознакою рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Оцінюючи доводи та докази позивача та відповідача щодо порядку проведення військовою частиною НОМЕР_1 службового розслідування відносно ОСОБА_1 , беручи до уваги, що позивач 22.05.2022 вибув з місця розташування частини та 23.05.2022 року став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_1 , як того вимагає порядок обліку військовослужбовців, які перебувають у відпустці та у відрядженні.

Однак з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2022 року №139 вважається таким що вибув з пункту тимчасової дислокацій ВЧ НОМЕР_1 з району безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Миколаївській області, ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у відпустку за сімейними обставинами із збереженням грошового забезпечення штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 штаб-сержант військової служби за контрактом у АДРЕСА_3 , строком на 10 діб з 23.05.2022 по 03.06.2022 (з урахуванням 2 доби на проїзд до місця проведення відпустки і назад).

Позивачем, представником позивача не надано доказів що підтверджували законність відсутності на військовій службі 22.05.2022 року, тому суд дійшов висновку, що відповідачем встановлено самовільне залишення військової частини ОСОБА_1 .

Похідна вимога (п. 23 ч.1 ст.4 КАС України) - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Позовні вимоги про зобов`язання військову частину з ВЧ НОМЕР_1 поновити виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 штаб-сержанту військової служби за контрактом, командиру взводу інженерно-саперного взводу ВЧ НОМЕР_1 ; в частині присудження виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за 1 місяць допустити негайне виконання рішення суду є похідними від основної вимоги про дисциплінарне стягнення, підставою для позбавлення позивача грошового забезпечення слугувала відсутність за місцем несення служби 22.05.2022, що виявилося у залишенні військової частини НОМЕР_1 не у строк зазначений уповноваженими особами та у відпускному квитку, тому суд доходить висновку про те, що відповідачі діяли у межах наданих повноважень, у порядку і у спосіб згідно законодавства для досягнення мети захисту під час дії режиму воєнного стану в Україні з урахуванням усіх обставин щодо спірних правовідносин, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також суд зазначає що інші доводи учасників процесу не спростовують висновків суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України,, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у позові належить відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення виплати грошового забезпечення - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка

.