Справа № 140/626/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/626/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним рішення від 20.11.2023 №49 про відмову у призначенні пенсії за віком на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 по справі №140/15333/23;

зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 31.03.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 29.03.2023 звернувся до територіального відділку Пенсійного фонду України за місцем проживання з письмовою заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII), досягнувши необхідного пенсійного віку та надавши необхідний пакет документів для призначення пенсії за віком.

Управлінням ПФУ було прийнято рішення про відмову в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу №08 від 29.03.2023. Зазначене рішення було оскаржено в судовому порядку. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року по справі №140/15333/23 зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву від 22.03.2023 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону №796-XII, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи 04.12.1991 по 15.09.1995 та зайняття підприємницькою діяльністю з 10.06.2002 по 31.07.2002, та періоди за жовтень, грудень 2002 року, січень, березень, липень, жовтень, грудень 2003 року. Відповідач на виконання рішення суду зарахував спірні періоди до страхового стажу в результаті чого страховий стаж становить 21 рік 11 міс. 16 дн., однак у призначенні пенсії відмовив (рішення про відмову №49 від 20.11.2023) у зв`язку з відсутністю необхідних 24-х років страхового стажу.

З такими діями відповідача ОСОБА_1 не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що не відповідають діючому законодавству, порушують його конституційне право на соціальний захист, оскільки у нього наявний 20-ти річний страховий стаж, при 15 років необхідного відповідно до п.2 ст.56 Закону №796-XII, а тому безпідставні твердження відповідача щодо відсутності у нього необхідного страхового стажу для призначення пенсії.

З огляду на вказані підстави позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 (а.с.14) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача1 у відзиві на позовну заяву (а.с.18-19) позовні вимоги не визнала та в задоволенні позову просила відмовити. Зазначила, що догляд за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку за дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , можливо лише зарахувати до страхового стажу непрацюючій особі, при наявності трудової книжки у періоди, коли особа не працювала. Трудова книжка заявником надана не була, неможливо визначити, чи працював заявник і чи втрачена трудова книжка, чи він взагалі не працював у періоди, які могли бути зараховані як догляд за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи досягнення нею 12-річного віку. Судове рішення у справі №14/15333/23 виконане у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України і жодним чином не порушуючи права та законні інтереси позивача.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 257 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має статус громадянина (громадянки), який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення у 198 р.р., що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Позивач у віці 54 роки звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

ГУ ПФУ в Харківській області на підставі заяви та наданих документів було винесено рішення від 29.03.2023 №08 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся із позовом до Волинського окружного адміністративного суду, який рішенням від 02.10.2023 у справі №140/15333/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Харківській області №08 від 29.03.2023 у частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 04.12.1991 по 15.09.1995 та зайняття підприємницькою діяльністю з 10.06.2002 по 31.07.2002, та періоди за жовтень, грудень 2002 року, січень, березень, липень, жовтень, грудень 2003 року; зобов`язав ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2023 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи 04.12.1991 по 15.09.1995 та зайняття підприємницькою діяльністю з 10.06.2002 по 31.07.2002, та періоди за жовтень, грудень 2002 року, січень, березень, липень, жовтень, грудень 2003 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

На звернення позивача від 01.11.2023 (а.с.29) щодо призначення пенсії за віком відповідач направив рішення від 20.11.2023 №49 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, яке обґрунтоване тим, що згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 21 рік 11 місяців 16 днів при необхідному 24 роки. Періоди догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку за дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , можливо зарахувати лише непрацюючій особі при наявності трудової книжки у періоди, коли особа не працювала.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон України №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), якою визначено, що право на пенсію за віком особи набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності страхового стажу з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Отже, право на застосування положень статті 55 Закону №796-XII щодо виходу на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку мають лише ті особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, і вказана обставина повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як визначено статтею 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. У свою чергу частиною третьою статті 65 Закону №796-XII обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

В пункті 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі - Порядок №551), уточняється, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 01.01.1993 прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Як зазначено у пункті 11 Порядку №551, посвідчення видаються особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 01.01.1993 прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5).

Отже, із системного аналізу наведених нормативно-правових актів слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01.01.1993. Єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 №398/494/17, від 17.05.2021 №336/6218/16-а.

Як встановлено судом, позивачу видано посвідчення серія НОМЕР_1 , відповідно до якого він має статус громадянина (громадянки), який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення у 198 р.р. (а.с.5).

При цьому, як слідує із матеріалів справи, факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення в селі Сошичне Камінь-Каширського району Волинської області підтверджується довідкою Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району від 05.06.2023 №795, відповідно до якої позивач дійсно зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1 в періоди з 30.03.1969 (дня народження) по 24.04.1987, з 19.09.1990 по даний час (а.с.5).

Таким чином, беручи до уваги той факт, що позивач і на даний час проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, тому останній набув право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років, що не є спірним.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.10.2023, зокрема зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2023 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи 04.12.1991 по 15.09.1995 та зайняття підприємницькою діяльністю з 10.06.2002 по 31.07.2002, та періоди за жовтень, грудень 2002 року, січень, березень, липень, жовтень, грудень 2003 року.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 у справі №140/15333/23, яке набрало законної сили 02.11.2023, спеціалістами зараховано до страхового стажу стаж, який був спірний у справі №140/15333/23, і повторно розглянуто заяву позивача від 22.03.2023 про призначення пенсії та прийнято рішення від 20.11.2023 №49 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Так, суд звертає увагу, що для осіб, які набули право на зменшення пенсійного віку на 6 років, а саме - після досягнення 54-річного віку, у 2023 році, необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком становить 24 роки (стаж, передбачений статтею 26 Закону №1058-IV, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку).

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що наявність необхідного страхового стажу визначається на дату досягнення особою відповідного віку.

Як вбачається з рішення від 20.11.2023 №49 про відмову в призначенні пенсії (а.с.6зворот, ), страховий стаж позивача становить 21 рік 11 місяців 16 днів, що в даному випадку не є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Водночас, спір між сторонами виник щодо незарахування до страхового стажу для призначення пенсії періоду догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку за дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку із відсутністю трудової книжки та наявності статусу непрацюючої особи.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період догляду за потерпілими дітьми до досягнення ними віку 12 років, суд зазначає про таке.

Пунктом 13 частини 1 статті 30 Закону №796-ХІІ встановлено, що потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1 - 6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Як слідує з документів, які надані позивачем пенсійному органу, позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.32 зворот, 35 зворот, 39).

Відповідно до посвідчень дітей ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , №818424 діти позивача (кожен) є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (а.с.33, 35, 37 зворот).

Як визначено статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 11 цього Порядку час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі:

- свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);

- посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення;

- заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

- документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є:

- виписка з трудової книжки;

- відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією;

- інформація із системи персоніфікованого обліку.

Аналіз наведених вимог вказує на те, що для зарахування до страхового стажу позивача часу догляду за потерпілою від Чорнобильської катастрофи дитиною до досягнення нею віку 12 років серед іншого необхідно надати заяву про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону 796-ХІІ, а також доказів, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, що підтверджується, зокрема відомостями з трудової книжки.

Суд встановив, що у матеріалах пенсійної справи відсутня трудова книжка ОСОБА_1 або її виписка, при цьому з Реєстру застрахованих осіб (форми ОК-5) слідує, що позивач отримував дохід з 2002 року, тобто був працевлаштований, що також підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_5 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

Таким чином, не підтверджується обставина, що до досягнення дитиною 12-річного віку позивач не працював.

Отже, з огляду на те, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж, тому підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону 796-ХІІ відсутні.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання позивача на пункт 2 статті 56 Закону №796-XII, відповідно до якого для призначення пенсії слід мати 20 років страхового стажу, оскільки ОСОБА_1 просить призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку саме на підставі статті 55 даного Закону, а не статті 56, яка передбачає призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-IV.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах спірних правовідносин пенсійний орган довів правомірність прийнятого рішення належними та допустимими доказами.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій