Справа № 360/194/24
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/194/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Рибака Сергія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2024 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Рибака Сергія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві (далі - відповідач), у якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 56 % до 80 % з часу призначення - 13 червня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити, провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з часу призначення -13 червня 2023 року у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Верховного Суду від 08.06.2023 року № 58 Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 13.06.2023 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Дніпровський район) та на підставі рішення № 73 від 22.06.2023 отримує з 13.06.2023 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, обчислене у розмірі 56 відсотків від суми суддівської винагороди на посаді судді.

При цьому Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (Дніпровський район) при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, було враховано виключно роки роботи позивача на посаді судді - 23 роки 2 місяця 26 днів.

Не погодившись із зазначеним вище розрахунком стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та відповідно визначеного розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання, Позивач звернувся з заявою до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві (Дніпровський район) про перерахунок йому розміру довічного грошового утримання з 56 відсотків до 80 відсотків, з врахуванням інших періодів стажу роботи, які повинні зараховуватися до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області рішенням № 73 від 29.06.2023 відмовлено позивачу в здійсненні такого перерахунку та зарахуванні інших періодів стажу роботи до стажу роботи на посади судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням від 06.09.2023, яке набрало законної сили, Полтавський окружний адміністративний суд вирішив: адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 73 від 29.06.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строк проходження служби в Радянській армії з 15.11.1980 по 23.11.1982 (2роки 0 місяців 9 днів) та половину часу' навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1983 по 01.07.1987 (1 рік 11 місяців 1 день), періоди роботи на посадах слідчого прокуратури Міювського району прокуратури Ворошиловградської області з 14.04.1988 по 14.09.1988 року (00 років 05 місяців 01 день), помічника прокурора Білокуракинського району прокуратури Ворошиловградської області з 01.08.1989 по 01.11.1990 (01 рік 03 місяці 01 день), слідчого, старшого слідчого військової прокуратури Луганського гарнізону з 02.11.1990 по 02.02.1993 (02 роки 03 місяці 01 день), слідчого, старшого слідчого, старшого слідчого в особливо важливих справах, т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Луганській області з 02.02.1993 по 15.01.1997року (03 роки 11 місяців 14 днів).

Позивач через свій електронний кабінет веб-порталу електронних послуг Пенсійного Фонду України 23.01.2024 та 05.02.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунок йому розміру довічного грошового утримання з 56 % до 80%, у зв`язку із збільшенням стажу роботи на посаді судді до 35 років, що взаємопов`язано між собою і є очевидним.

Листом від 05.02.2024 № 4203-2655/С-02/8-2600/24 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що зміни відсотку обчислення щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди судді з 56% до 80%, в резолютивній частині рішення суду не зазначено.

Розпорядженням від 12.01.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду виконано в межах зобов`язальної частини з 28.12.2023. Стаж судді склав 35 років 22 дні.

Зазначений розрахунок стажу роботи позивача на посаді судді підтверджується і Розрахунком, проведеним Верховним Судом 08.06.2023 за №65/0/11-23, відповідно до якого стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, ОСОБА_1 становить 35 років 00 місяців 22 дні.

З протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії від 12.01.2024 та 19.01.2024, які розміщені в електронному кабінеті позивача на офіційному веб-порталі Пенсійного фонду України вбачається, що страховий стаж судді визначено 35 років 0 місяців 22 дні. При цьому коригування загального відсотку розрахунку пенсії від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не проведено та його не визначено взагалі. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не змінився, складає 198639,50 грн та його визначено із розрахунку 56%.

Позивач вважає, що, відмовляючи у перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання з 56 % до 80 %, відповідач діяв не у межах повноважень та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Включення до стажу роботи на посаді судді додаткових періодів обумовлює збільшення відсотку щомісячного довічного грошового утримання, який призначається судді при виході у відставку.

Позивач такі дії відповідача вважає протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.02.2024 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази у відповідача.

11.03.2024 відповідачем надано відзив, в якому зазначено таке.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою від 27.06.2023 № 9778 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у розмірі 80% від суддівської винагороди та правильності врахування стажу на посаду судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

ГУ ПФУ в Полтавській області за принципом екстериторіальності розглянуто цю заяву та винесено рішення від 29.06.2023 № 73 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та передано до ГУ ПФУ в м. Києві для повідомлення про прийняте рішення.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 03.07.2023 № 2600-0207-8/130144 повідомлено ОСОБА_1 про прийняте рішення.

Зі сторони ГУ ПФУ в м. Києві відсутні протиправні дії, оскільки не брало участі у розгляді заяви від 27.06.2023 № 9778 та в прийнятті рішення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З огляду на наведене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-74 КАС України, суд прийшов до такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи згідно із довідкою від 23.06.2018 № 3004-27198 і фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , Указом Президента України від 10.11.2017 № 357/2017 призначений на посаду судді Верховного Суду у Касаційний кримінальний суд.

Згідно із рішенням Вищої ради правосуддя від 08.06.2023 № 626/С/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» звільнено ОСОБА_1 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу Верховного Суду від 08.06.2023 № 1722-К «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Верховного Суду» відраховано ОСОБА_1 , суддю Верховного Суду у Касаційному кримінальному суді, 08.06.2023 зі штату Верховного Суду у зв`язку з прийняттям Вищою радою правосуддя від 08.06.2023 № 626/0/15-23 «Про звільненням ОСОБА_1 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».

Згідно із розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 (Додаток 4 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України), складеним Верховним Судом, стаж судді становить 35 років 00 місяців 22 дні.

Відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 08.06.2023 № 58, станом на 08.06.2023 суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 354713,40 грн, у тому числі:

- посадовий оклад 197 063,00 грн;

- доплата за вислугу років 137 944,10 грн;

- доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 19706,30 грн.

13.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу ПФУ з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням ГУПФУ в м. Києві від 22.06.2023 № 73 призначено ОСОБА_1 з 13.06.2023 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 56% від заробітку 198 639,50 грн.

27.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в м. Києві (Дніпровський район) з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% від суддівської винагороди від 354713 грн, врахувавши у спецстаж всю трудову діяльність, або просив надати рішення про відмову для звернення до суду.

Рішенням ГУПФУ в Полтавській області від 29.06.2023 № 73 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% від суддівської винагороди та правильності врахування стажу на посаді судді, оскільки відсутні законні підстави для проведення перерахунку, з зазначенням, що в ході аналізу електронної пенсійної справи та документів, поданих до заяви (розрахунок стажу судді № 65/0/11-23 від 08.06.2023) встановлено, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 38 років 02 місяці 11 днів. Стаж роботи на посаді судді 23 роки 02 місяці 26 днів. Періоди роботи, які зараховані до стажу на посадах судді з 14.03.2000 по 08.06.2023. Не зараховані до стажу судді періоди роботи на посадах з 14.04.1988 по 14.09.1988 слідчий прокуратури Міловського району, з 01.08.1989 по 01.11.1990 помічник прокурора прокуратури Білокуракинського району, з 02.11.1990 по 02.02.1993 слідчий, старший слідчий військової прокуратури Луганського гарнізону, з 02.02.1993 по 15.01.1997 слідчий, старший слідчий по особливо важливим справам, т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Луганській області.

Позивач оскаржив це рішення в судовому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 у справі № 440/10119/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2023, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 73 від 29.06.2023;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строк проходження служби в Радянській армії з 15.11.1980 по 23.11.1982 (2роки 0 місяців 9 днів) та половину часу' навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1983 по 01.07.1987 (1 рік 11 місяців 1 день), періоди роботи на посадах слідчого прокуратури Міювського району прокуратури Ворошиловградської області з 14.04.1988 по 14.09.1988 року (00 років 05 місяців 01 день), помічника прокурора Білокуракинського району прокуратури Ворошиловградської області з 01.08.1989 по 01.11.1990 (01 рік 03 місяці 01 день), слідчого, старшого слідчого військової прокуратури Луганського гарнізону з 02.11.1990 по 02.02.1993 (02 роки 03 місяці 01 день), слідчого, старшого слідчого, старшого слідчого в особливо важливих справах, т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Луганській області з 02.02.1993 по 15.01.1997року (03 роки 11 місяців 14 днів).

Відповідно до рішення ГУПФУ в Полтавській області від 19.01.2024 № 73 про перерахунок пенсії згідно рішення суду у справі № 440/10119/23 від 06.09.2023 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 28.12.2023 у розмірі 198639,50 грн (тобто 56% від заробітної плати).

15.01.2024 за № 1249-232/С-02/8-1600/24 ГУПФУ в Полтавські області позивачеві надано відповідь на звернення від 03.01.2024 з зазначенням, що ОСОБА_1 на обліку в ГУПФУ в Полтавській області не перебуває, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 по справі № 440/10119/23 виконано в межах покладених зобов`язань.

19.01.2024 позивач звернувся через вебпортал ПФУ з заявою № ВЕБ-26002-Ф-С-24-011154, в якій просив повторно в добровільному порядку виконати судове рішення та перерахувати розмір довічного грошового утримання з 56 відсотків до 80 відсотків згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/10119/23, яке набрало чинності 28.12.2023. Згідно рішення суду додатково зараховано стаж роботи, який дає право утримувати довічне грошове утримання відповідно до Закону в розмірі 80% від заробітної плати 354 713,40 грн, що достовірно відомо шановному пенсійному фонду. В рішенні від 19.01.2024 № 73 вказано 35 років суддівського стажу, а розмір довічного утримання залишився той же за 23 роки суддівського стажу. Просив виправити помилку і призначити довічне грошове утримання відповідно до Закону в розмірі 80% заробітної плати, що дорівнює 283 770 грн.

Заступником начальника управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ОСОБА_2 направлено начальнику управління обслуговування громадян ГУПФУ в м. Києві Тетяні Маркусевич повідомлення «Щодо звернення гр. ОСОБА_1 », в якому зазначено, що розпорядженням від 12.01.2024 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 28.12.2023 відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2023 у справі № 440/10119/23. Щодо зміни загального процента розрахунку пенсії від заробітку з 56% на 80%, в резолютивній частині рішення суду не зазначено.

Листом від 05.02.2024 № 4203-2655/С-02/8-2600/24 ГУПФУ в м. Києві надано відповідь позивачеві, з зазначенням, що розпорядженням від 12.01.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду виконано в межах зобов`язальної частини з 28.12.2023, стаж судді склав 35 років 22 дні. Щодо зміни відсотку обчислення щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди судді з 56% на 80%, в резолютивній частині рішення суду не зазначено.

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 1402-VIII зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийняття рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 19.06.2018 у справі № 243/4448/17, від 11.09.2018 у справі № 428/4671/17, від 01.10.2018 у справі № 541/503/17, від 17.10.2018 у справі № 140/263/17, від 23.10.2018 у справі № 686/10100/15а.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх Рішеннях, а саме: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 № 10-рп/2008.

Згідно із рішенням Вищої ради правосуддя від 08.06.2023 № 626/0/15-23 загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на звільнення у відставку, становить 35 років 00 місяців 22 дні.

У мотивувальній частині судового рішення у справі № 440/10119/23 зазначено, що загальний стаж ОСОБА_1 для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розумінні Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII складає повних 35 років (35 років 01 місяць 7 днів), що також було встановлено у рішенні Вищої ради правосуддя від 08.06.2023 №626/0/15-23 та не взято відповідачем до уваги при призначенні щомісячного довічного грошового утримання, і такі обставини є преюдиційними при вирішенні спору, який є предметом розгляду у справі № 360/194/24.

Матеріалами пенсійної справи підтверджується, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 розраховано, виходячи з 56% від заробітної плати, при наявному стажі роботи, який дає право на призначення довічного грошового утримання, 35 років 01 місяць 7 днів, що суперечить положенням частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII .

Так, при наявності стажу роботи 35 років 01 місяць 7 днів щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має виплачуватися в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% - 20 років стажу, + 2% * 15 років стажу понад 20 років (30%)).

Тобто, порушення права позивача відбулося шляхом визначення саме ГУПФУ у м. Києві у рішенні від 22.06.2023 № 73 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 56% від середнього заробітку, а не 80%, що є порушенням вимог статті 142 Закону № 1402-VIII, і право має бути відновлено саме з дати призначення утримання судді у відставці - 13.06.2023.

Позивач мав законні очікування на усунення порушення його права шляхом виконання судового рішення у справі № 440/10119/23, чого не відбулося.

При цьому суд зауважує, що у справі № 440/10119/23 ОСОБА_1 заявляв вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №73 від 29.06.2023 про відмову в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 56 % до 80 %, з врахуванням інших періодів стажу роботи, які повинні зараховуватися до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання; та зобов`язання провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з часу призначення - 13 червня 2023 року у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Верховного Суду від 08.06.2023 року № 58 «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді ще 11 років 09 місяців 27 днів стажу, який складається з періоду проходження строкової військової служби з 15.11.1980 по 23.11. 1982 (02 роки 00 місяців 09 днів); половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті з 01.09.1983 по 01.07.1987 (01 рік 11 місяців 01 день); періодів роботи на посадах слідчого прокуратури Міловського району прокуратури Ворошиловградської області з 14.04.1988 по 14.09.1988 року (00 років 05 місяців 01 день); помічника прокурора Білокуракинського району прокуратури Ворошиловградської області з 01.08.1989 по 01.11.1990 ( 01 рік 03 місяці 01 день); слідчого, старшого слідчого військової прокуратури Луганського гарнізону з 02.11.1990 по 02.02.1993 ( 02 роки 03 місяці 01 день); слідчого, старшого слідчого, старшого слідчого в особливо важливих справах, т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Луганській області з 02.02.1993 по 15.01.1997 року ( 03 роки 11 місяців 14 днів), з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, резолютивна частина судового рішення у справі № 440/10119/23 не містить обов`язку застосування процентного відношення у розмірі 80% до заробітної плати, тому ці позовні вимоги вважає за необхідне розглянути у новому позовному провадженні, а не в порядку статті 383 КАС України щодо невиконання судового рішення у справі № 440/10119/23.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлені судом обставини, нормативне врегулювання спірних правовідносин, керуючись частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 56% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з дати призначення 13 червня 2023 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з дати призначення 13 червня 2023 року, у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Верховного Суду від 08.06.2023 року № 58 Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити його виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, слід відмовити, оскільки призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відбулося внаслідок прийняття відповідачем рішення від 22.06.2023 № 73, і в межах спірних правовідносин предметом є здійснення перерахунку раніше призначеного утримання з дати його призначення.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Ruiz Toriya v. Spaine», рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн належать до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Рибака Сергія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 56% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з дати призначення 13 червня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з дати призначення 13 червня 2023 року, у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Верховного Суду від 08.06.2023 року № 58 Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити його виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська