Справа № 280/920/24
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Справа № 280/920/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу: щомісячного основного та щомісячного додаткового грошового забезпечення ОСОБА_2 , з урахуванням розмірів посадового окладу, премій, надбавок - за період з 1 травня 2022 року по 31 березня 2023 року; належної ОСОБА_2 додаткової грошової винагороди, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, п.2 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міноборони від 07.06.2018 №260 - з 1 травня 2022 року по 31 березня 2023 року; компенсації за невикористану ОСОБА_2 щорічну основну та додаткову відпустки за 2017-2022 роки;

зобов`язати відповідача виплатити позивачу: щомісячне основне та щомісячне додаткове грошове забезпечення ОСОБА_2 , з урахуванням розмірів посадового окладу, премій, надбавок - за період з 1 травня 2022 року по 31 березня 2023 року; належної ОСОБА_2 додаткової грошової винагороди, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, п.2 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міноборони від 07.06.2018 №260 - з 1 травня 2022 року по 31 березня 2023 року; компенсації за невикористану ОСОБА_2 щорічну основну та додаткову відпустки за 2017-2022 роки.

Ухвалою суду від 05.02.2024 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що її чоловік - ОСОБА_2 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , а 29.03.2023 помер у лікарні внаслідок зіткнення з автомобілем та напівпричепом. Оскільки на момент смерті ОСОБА_2 не було виплачено (ним не отримано) грошове забезпечення, а також додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, позивач звернулася до відповідача з заявою про виплату їй грошового забезпечення, проте отримала відмову, у зв`язку з чим звернулась з даним позовом до суду.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарського закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач зазначає, що виплата грошового забезпечення проводилась згідно норм чинного законодавства за період стаціонарного лікування ОСОБА_2 з 08.05.2022 по 07.09.2022 включно. У зв`язку з відсутністю у розпорядженні відповідача довідки ВЛК про потребу подальшого перебування на лікуванні військовослужбовця ОСОБА_2 , які могли бути підставою для прийняття командуванням військової частини відповідного рішення про продовження нарахувань згідно наказу від 07.06.2018 №260, з 08.09.2022 нарахування грошового забезпечення було призупинено через перебування на лікуванні в медичних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Також, відповідач вказував на те, що оскільки ОСОБА_2 з 08.05.2022 перебував на лікуванні через травми, що було ним отримано внаслідок ДТП і які, в свою чергу, не пов`язані із безпосереднім здійсненням заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не пов`язано з перебуванням безпосередньо в районах ведення бойових дій, а в момент ДТП він не виконував бойових (спеціальних) завдань, право на отримання ним додаткової грошової винагороди не передбачено і така вимога позивача безпідставна за даних умов. Також, відповідач вказав на те, що станом на момент смерті ОСОБА_3 виплата грошових коштів за невикористані ним відпустки чинним законодавством передбачено не було. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки про обставини травми від 11.08.2022 №1516, судом встановлено, що 08.05.2022 приблизно о 14 годині 20 хвилин в м.Павлоград Дніпропетровської області головний сержант ОСОБА_2 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та отримав тілесні ушкодження, а саме «Політравма. Відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку ІІІ ст. Перелом склепіння та основи черепа. Забій м`яких тканин голови. Закрита травма грудної клітки».

У зазначеній Довідці визначено головного сержанта ОСОБА_2 таким, що потрапив у дорожньо-транспортну пригоду в м.Павлоград Дніпропетровської області під час проходження військової служби в зоні збройного конфлікту, при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії збройних сил російської федерації, при захисті Батьківщини, під час дії воєнного стану в Україні, в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не перебував.

Після отриманих травм ОСОБА_3 проходив лікування у різних лікарняних закладах, але 30.03.2023 помер у міській лікарні м.Рудки Львівської області.

Позивач, після смерті ОСОБА_3 , звернулася до відповідача з питання виплати неотриманого ОСОБА_3 грошового забезпечення, проте отримала відмову, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Наказ Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно п.8 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Пунктом 9 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що нарахування позивачу грошового забезпечення проводилось відповідачем з 08.05.2022 по 07.09.2022, а у подальшому нарахування грошового забезпечення припинено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2022 №360, у зв`язку із перебуванні на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені строки.

Отже, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2022 №360, який видано відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260, призупинено нарахування позивачу грошового забезпечення.

При цьому, суд зазначає, що ані ОСОБА_2 за життя, ані ОСОБА_1 після смерті її чоловіка, не оскаржували наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2022 №360, а відповідно такий наказ є чинним та відповідач провамірно не проводив нарахування грошового забезпечення з 08.09.2022.

Щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, відповідно до Постанови №168.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168, установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Судом встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди спочатку було унормовано Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, а в подальшому розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260.

Відповідно до пункту 7 Окремого доручення, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).

Таким чином, Постановою №168 визначено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Так, відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 11.08.2022 №1516 визначено вважати головного сержанта ОСОБА_2 таким, що потрапив у дорожньо-транспортну пригоду в м.Павлоград Дніпропетровської області під час проходження військової служби в зоні збройного конфлікту, при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії збройних сил російської федерації, при захисті Батьківщини, під час дії воєнного стану в Україні, в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не перебував.

Також, відповідно до Довідки ВЛК від 03.10.2022 №751/3, встановлено, що захворювання ОСОБА_2 пов`язане із захистом Батьківщини.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 мав право на отримання з 08.05.2022 по 31.03.2023 додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000,00 грн. пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у т.ч. включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого).

Проте, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 додаткова винагорода була призначена у розмірі 30000,00 грн., тобто розмірі меншому ніж встановлено чинним законодавством, а відповідно наявні підстави для зобов`язання відповідача провести донарахування та виплату різниці додаткової винагороди.

Щодо компенсації невикористаної відпустки, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку №260, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Згідно пункту 1 розділу XXX Порядку №260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Отже, з урахуванням системного аналізу пункту 3 розділу XXXI Порядку №260 та пункту 1 розділу XXX Порядку №260, суд вважає, що позивач має право на отримання компенсації за невикористану ОСОБА_2 щорічну основну та додаткову відпустки за 2017-2022 роки, оскільки така б підлягала виплаті ОСОБА_2 .

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що матеріалами справи підтверджується виплата ОСОБА_2 грошового забезпечення з 01.05.2022 по 08.09.2022 (довідка про доходи ВЧ НОМЕР_1 , виписки з ПАТ КБ «Приватбанк»), а також виплата додаткової винагороди з 01.05.2022 по 31.12.2022, а відповідно відповідач має обов`язок донарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на яку мав право ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 08.05.2022 по 31.03.2023 у розмірі до 100000,00 грн. щомісячно пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у т.ч. включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), а також щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану ОСОБА_2 щорічну основну та додаткову відпустки за 2017-2022 роки.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду на яку мав право ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 08.05.2022 по 31.03.2023 у розмірі до 100000,00 грн. щомісячно пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у т.ч. включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), з урахуванням раніше проведених виплат.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану ОСОБА_2 щорічну основну та додаткову відпустки за 2017-2022 роки.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова