Справа № 160/1858/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 квітня 2024 рокуСправа № 160/1858/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліпець Н.Є.

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо не розгляду в належний спосіб та у визначеному законом порядку поданого ОСОБА_1 клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 08 листопада 2021 року;

- зобов`язати Дніпровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 08 листопада 2021 року і прийняти відповідне рішення за результатами розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано позивачу надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши обставини для поновлення строку та докази на підтвердження таких обставин та належним чином завірених копій додатків, наданих до позовної заяви (відповідно до кількості учасників справи).

06.02.2024 позивач надав суду належним чином завірені копії додатків, наданих до позовної заяви (відповідно до кількості учасників справи) та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 12.02.2024 відкрито провадження за вищезазначеним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, судове засідання призначено на 29.02.2024 о 09:00 год., та вказано, що заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом буде вирішено судом у судовому засіданні.

Усною ухвалою суду від 29.02.2024 із занесенням до протоколу судового засідання у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи, розгляд справи відкладено на 21.03.2024 о 09:00 год.

29.02.2024 відповідачем засобами електронного зв`язку через підсистему Електронний суд та 05.03.2024 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує проти задоволення позовних вимог та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Усною ухвалою суду від 21.03.2024 із занесенням до протоколу судового засідання у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання, належним чином повідомленого про день, час та місце розгляду справи, розгляд справи відкладено на 09.04.2024 о 11:40 год.

У судові засідання 29.02.2024, 21.03.2024 та 09.04.2024 позивач не з`явився про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу позивача, яка вказана у позовній заяві, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням, проте 20.02.2023 до суду повернувся конверт №861 з відміткою поштового відділення про повернення 31.01.2024, за закінченням терміну зберігання, та конверт 22.03.2024 №569 з відміткою поштового відділення про повернення 05.03.2024, за закінченням терміну зберігання.

Крім того, з трекінгу відправлень Укрпошти вбачається, що до суду повертається конверт №326 з відміткою поштового відділення про повернення 09.04.2024, за закінченням терміну зберігання.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду через неявку позивача у судові засідання, з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно до ч. 2 ст. 131 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Як вже було зазначено та вбачається з матеріалів справи позивач у судові засідання не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив.

При цьому, встановлені обставини та наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що позивача повідомлено про дату, час і місце судових засідань належним чином у відповідності до положень статті 124 КАС України, оскільки судові повістки направлялись на адресу, вказану позивачем у позовній заяві, проте конверти повернулись на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання.

Згідно із частиною першою статті 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до змісту абз. 4 ч. 4 ст. 124 КАС України у разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

За правилами ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

При цьому беруться до уваги положення ч. 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Отже, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, судові повістки вважаються належним чином врученими позивачу.

З урахуванням вищезазначеного, суд доходить висновку, що позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце судових засідань.

Вищезазначене розцінено судом, як зловживання процесуальними правами, оскільки у ч. 5 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України, регламентовано обов`язки учасників справи, зокрема, серед іншого, учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, проте позивач даного процесуального обов`язку не виконав.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач будь-яких заяв та/або клопотань, у тому числі з повідомленням про причини неявки до суду не надавав, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався.

Суд зазначає, що будучи ініціатором судового розгляду позивач в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані, при цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляд адміністративної справи та дотримання процесуальних строків.

Позивач був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, проте до суду втретє не прибув.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що таким чином позивач недобросовісно користується своїми процесуальними правами, що позбавляє суд можливості вирішити спір по суті заявлених вимог.

Положеннями ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі Гінчо проти Португалії передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

У своєму рішенні у справі Калашников проти Росії Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьова проти України зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв розумності строку є саме поведінка заявника. Суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (Європейського суду з прав людини Чірікоста і Віола проти Італії).

У відповідності до вимог п. 4 ч.1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив суд про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

На підставі вищенаведеного, з урахуванням того, що третя неявка позивача перешкоджає розгляду справи та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, суд доходить висновку, що сукупність наведених обставин є підставою для застосування наслідків, передбачених вищенаведеними приписами ч. 5 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України - залишення позову без розгляду.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.05.2020 року у справі №9901/11/19 (провадження №11-122заі20).

Керуючись ст. ст. 9, 44, 205, 240, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протипарвною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець