Справа № 420/3424/24
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3424/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув у письмовому провадженні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Одеської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Одеської міської ради, за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, викладені в листі №04-15-06/70від 10.01.2024 року «Про повернення документів» стосовно повернення без виконання виконавчого листі, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 20 лютого 2023 року по справі №522/2891/20;

- зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області вжити заходів, направлених на виконання виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 20 лютого 2023 року по справі №522/2891/20.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що 20.02.2023 р. Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист по справі №522/2891/20 про стягнення з Одеської міської ради на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 109 622,41 грн. та витрат на проведення оцінки у розмірі 2 500 грн. 28.02.2023 р. до відповідача було направлено заяву стосовно виконання вище вказаного рішення суду. Проте, 09.03.2023 р. відповідач повернув позивачу виконавчий лист, оскільки ОМР не має відкритих рахунків в органі Казначейства, з яких можливо було б здійснити безспірне списання коштів. Позивач звернувся до ОМР із заявою про добровільне виконання вище вказаного рішення суду, проте ОМР відмовило позивачу у задоволенні його заяви. Надалі позивач звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 02.05.2023 р. Відділом примусового виконання рішень було відкрито виконавче провадження за №71707950. Проте, 02.06.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». 28.12.2023 року позивач повторно звернувся до відповідача зі заявою про виконання рішення суду, проте, відповідачем було повернуто виконавчий документ позивачу без виконання, із посиланням на пп.3 п9 Порядку №845, зазначивши, що у ОМР відсутні відкриті реєстраційні рахунки, рахунки цієї установи, з яких можливо було здійснити безспірне списання в управлінні Казначейства або будь-якому іншому територіальному органі Казначейства, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 06.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 26.02.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи про залишення позову без розгляду.

12.02.2024 року до суду надійшли пояснення третьої особи, відповідно до яких Одеська міська рада заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважає їх безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не відповідають положенням чинного законодавства, з огляду на наступне. Відповідно до Бюджетного кодексу України Одеська міська рада не є головним розпорядником бюджетних коштів та, відповідно, позбавлена можливості здійснення платежів в рамках бюджетних асигнувань, з урахуванням чого не має відкритих казначейських рахунків. Відповідно до вищезазначених положень Порядку №758 виключно за заявою розпорядника бюджетних коштів в органах Казначейства відкриваються бюджетні рахунки, що свідчить, по-перше, про добровільний характер звернення розпорядника бюджетних коштів за власною ініціативою, а, по-друге, оскільки відповідно до положень бюджетного законодавства Одеська міська рада не є головним розпорядником коштів, відсутні правові підстави для звернення останньої з заявою про відкриття казначейських рахунків, так як таке право має лише розпорядник бюджетних коштів, яким Одеська міська рада не є та бути не може в силу закону. Згідно із пп. 3 п. 9 Порядку №845, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли, зокрема, боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Таким чином, керуючись положеннями Порядку №845, враховуючи відсутність відкритих рахунків міської ради в органах Казначейства, зауважуємо на неможливості безспірного списання коштів з місцевого бюджету м. Одеси та на правомірності дій відповідача щодо повернення виконавчого документу. Разом із цим, в обґрунтування доводів щодо невжиття всіх визначених законом заходів з метою виконання виконавчого документу позивач посилається на п. 31 Порядку №845, відповідно до якого у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення. Тобто, пунктом 31 Порядку №845 встановлено повноваження на звернення до боржника щодо вжиття певних заходів у разі відсутності коштів на рахунках або їх недостатністю. Разом із цим, у спірних правовідносинах не йдеться про недостатність коштів у міської ради, а йдеться про те, що у третьої особи взагалі відсутні рахунки, з яких можна здійснити безспірне списання. Таким чином, за умови відсутності у боржника відкритих рахунків в органі Казначейства останнє зобов`язане в силу наведених вимог пп. 3 п. 9 Порядку № 845 повернути виконавчий документ стягувачеві. Іншого варіанту правомірної поведінки для органів Казначейства законодавством не передбачено, а отже доводи позивача про те, що відповідач вжив не всіх заходів з метою виконання виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 20.02.2023 у справі №522/2891/20, є безпідставними. Відтак, Одеська міська рада не є державним органом, державним підприємством, установою чи організацією, а отже на Одеську міську раду не поширюються положення ч. 1 ст. 2 Закону Україну «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», якими регулюється виконання судових рішень органами державної влади, з огляду на що посилання позивача на приписи вказаного Закону є помилковими.

22.02.2024 року відповідачем було надано відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Управління Казначейства заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважає їх безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не відповідають положенням чинного законодавства та таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. На виконання п.8 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011№ 845 (далі Порядок №845), яким визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, управлінням Казначейства було прийнято до розгляду виконавчий лист Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2023 року по справі № 522/2891/20 про стягнення з Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 109 622, 41 грн. та витрат на проведення оцінки у розмірі 2 500, 00 грн., зареєстровано відповідно до вимог організації діловодства, здійснено перевірку вищевказаного виконавчого документу на відповідність вимогам Закону України «Про виконавче провадження», достатність поданих документів відповідно до п. 6 Порядку та можливість їх виконання органом Казначейства. Порядок №845 передбачає, що боржники це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах казначейства. Встановлено, що згідно з обліком, який ведеться в управлінні Казначейства (на виконання вимог наказу Міністерства фінансів України від 23.08.2012 року № 938 „Про затвердження Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, Одеська міська рада () не була включена до Мереж розпорядників і одержувачів коштів місцевого бюджету у 2019-2024 роках, в управлінні Казначейства відсутній укладений договір про здійснення розрахунковокасового обслуговування цієї установи та не відкриті рахунки на її ім`я (розповсюджується на всі територіальних органи казначейства ). Рахунки цієї установи, з яких можливо було здійснити безспірне списання в управлінні Казначейства або будь-якому іншому органі казначейства відстутні. Порядком №845 визначені підстави для повернення виконавчого документа стягувачу органом Казначейства, які перелічені у пункті 9. Одно з яких зазначена у п.п.3 п.9 Порядку №845, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не розповсюджуються на боржника (Одеську міську раду), який є органом місцевого самоврядування. Враховуючи відсутність рахунків Одеської міської ради та те, що вона не є державним органом й на неї не розповсюджуються норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», управління Казначейства повернуло виконавчі листи на підставі пп.3 п.9 Порядоку №845 без виконання. Пункт 31 Порядку №845 визначає, що у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення. Підсумовуючи, відповідач зазначає: - не передбачено надсилання запиту (повідомлення, вимоги) боржнику до того, як не встановлено можливість виконання виконавчого листа органами казначейства; - для проведення безспірного списання коштів з боржника, рахунки якого відкриті в органі Казначейства, проводяться заходи передбачені п.28-31 Порядку №845; - заходи, які визначені п.26-31 передбачають, що орган казначейства повідомляє про проведення безспірного списання з боржника та не проводить платежі за рахунками боржника або робить запит для отримання необхідної інформації (кодів класифікації видатків бюджету або рахунків з яких буде проводиться безспірне списання коштів). Тобто, зазначені заходи, які зобов`язані проводити органи казначейства напряму пов`язані з наявністю рахунку в органі казначейства. Інших заходів, які повинні проводити органи Казначейства у разі відсутності у боржника рахунків в органі Казначейства Порядком №845 не передбачено (крім випадків виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень), а отже доводи позивача про те, що управління Казначейства не вжило всіх заходів з метою виконання рішення суду, є безпідставними. Таким чином, управління Казначейства діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Порядком №845 та правомірно відмовило позивачу на підставі п.п.3 п.9 Порядку, у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства.

28.02.2024 року позивачем було подано відповідь на відзив, яка обґрунтована наступним. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845. Повертаючи без виконання виконавчий лист Позивачу, Відповідач послався на підпункт 3 пункту 9 Порядку №845, а саме на те, що у Одеської міської ради відсутні відкриті реєстраційні рахунки, рахунки цієї установи, з яких можливо було здійснити безспірне списання в управлінні Казначейства або будь-якому іншому територіальному органі Казначейства відсутні. Підпунктом 2 пункту 4 Порядку №845 передбачено, що органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку. Також, орган Казначейства, відповідно до пункту 5 Порядку №845, під час виконання виконавчих документів наділений повноваженнями: безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію; вимагати від боржників ужиття заходів до виконання виконавчих документів. Положеннями Порядку №845 на Відповідача покладено обов`язок щодо вжиття всіх заходів, спрямованих на виконання рішення суду, в тому числі надіслання до боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, запиту для визначення кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких буде проводитися безспірне списання коштів, із зазначенням строку надання відповіді. Натомість, Відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про вчинення ним комплексу дій, передбачених Порядком №845, спрямованих на виконання виконавчого листа №522/2891/20, виданого 20.02.2023 року Приморським районним судом м. Одеси. УДКСУ у м. Одесі обмежилося лише посиланням на відсутність відкритих рахунків боржника без вчинення дій щодо їх встановлення, як це передбачено Порядком №845. Таким чином Відповідач прийшов до хибного висновку про те, що у разі відсутності у боржника рахунків в органі Казначейства, інших заходів які повинен вчинити такий орган не передбачено.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2021 року у справі №522/2891/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Одеської міської ради (, м. Одеса, пл. Думська, 1) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 109622 (сто дев`ять тисяч шістсот двадцять дві) гривні 41 копійка та витрати на проведення оцінки у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

20.02.2023 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист у справі №522/2891/20 про стягнення з Одеської міської ради на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 109 622,41 грн. та витрат на проведення оцінки у розмірі 2 500 грн.

28.02.2023 року до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області було направлено заяву стосовно виконання рішення суду у справі №522/2891/20.

09.03.2023 року УДКСУ у м. Одесі листом за №04-15-06/527 «Про повернення документів» повернув позивачу виконавчий лист на підставі пп.3 п.9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 року за №845, оскільки ОМР немає відкритих рахунків в органі Казначейства, з яких можливо було б здійснити безспірне списання коштів.

16.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Одеської міської ради про добровільне виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2021 року у справі №522/2891/20.

19.04.2023 р. та 20.04.2023 р. Одеська міська рада надала позивачу відповіді, якими відмовила позивачу в добровільному виконанні рішення суду, із посиланням на Порядок №845, зазначивши, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства.

25.04.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №522/2891/20.

02.05.2023 року Відділом примусового виконання рішень було відкрито виконавче провадження за №71707950 з примусового виконання виконавчого листа у справі №522/2891/20.

02.06.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

28.12.2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до УДКСУ у м. Одесі із заявою про виконання рішення суду.

Проте, Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області листом від 10.01.2024 року було повернуто виконавчий документ позивачу без виконання, із посиланням на пп.3 п9 Порядку №845, зазначивши, що у ОМР відсутні відкриті реєстраційні рахунки, рахунки цієї установи, з яких можливо було здійснити безспірне списання в управлінні Казначейства або будь-якому іншому територіальному органі Казначейства.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2 та 4 статті 6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 05 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон №4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

За змістом частини першої статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Держказначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

З наведених норм слідує висновок, що Держказначейство не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані учасником, зокрема, стороною виконавчого провадження, і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом № 4901-VI особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Законом № 4901-VI встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду визначаються статтею 2 Закону № 4901-VI відповідно до якої, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: 1) державний орган; 2) державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); 3) юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, боржник Одеська міська рада є органом місцевого самоврядування.

Однак як свідчить зміст статті 2 Закону № 4901-VI органи місцевого самоврядування не відносяться до суб`єктів (боржників), за якими держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна.

Отже, у спірних правовідносинах, держава не виступає гарантом виконання зобов`язань за механізмами, передбаченими Законом № 4901-VI, а тому суд дійшов висновку про те, що виконання судових рішень відносно органу місцевого самоврядування не регулюється положеннями Закону № 4901-VI.

Проте, у спірних правовідносинах, що склались між сторонами, відповідач, як територіальний орган ДКС України є встановленою Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845) особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок № 845.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 845 боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання; виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України Про виконавче провадження; фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави.

Згідно з пунктом 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 4 Порядку № 845 визначено, що органи Казначейства:

1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання;

2) вживають заходів до виконання виконавчих документів;

3) розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 845 під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право, зокрема, вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів; застосовувати заходи впливу до боржників відповідно до Бюджетного кодексу України та у разі виявлення фактів порушення бюджетного законодавства у процесі або за результатами виконання виконавчих документів, повідомляти про такі порушення органам Держаудитслужби; повідомляти органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ, про дії або бездіяльність боржника, що перешкоджає виконанню виконавчого документа; вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Пунктом 26 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів, що обліковуються на рахунку бюджетної установи, яка здійснює централізоване обслуговування боржника, у межах відповідних бюджетних асигнувань з урахуванням положень пункту 25 цього Порядку.

У разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення. Боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення, та у разі, коли в результаті здійснення таких заходів не забезпечено виконання судового рішення у повному обсязі, - надсилати щомісяця повідомлення про вжиті заходи (пункт 31 Порядку №845).

Отже, відповідач повинен вживати всіх заходів з виконання рішення суду, встановлених Порядком №845, в тому числі здійснювати безспірне списання коштів, що обліковуються на рахунку бюджетної установи, яка здійснює централізоване обслуговування боржника, у межах відповідних бюджетних асигнувань з урахуванням положень пункту 25 цього Порядку.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, в матеріалах справи відсутні докази вжиття відповідачем встановлених законодавством заходів, які будуть спрямовані на виконання судового рішення, зокрема, направлення на адресу боржника - Одеської міської ради вимоги про необхідність вжиття останнім заходів для встановлення асигнувань або здійснення інших дій для виплати позивачу заборгованості чи вчинення інших дій, спрямованих на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2023 року, в тому числі і з`ясування питання щодо найменування бюджетної установи, яка здійснює централізоване обслуговування боржника.

Крім того, варто зауважити, що саме повернення виконавчого листа без виконання спонукало позивача на звернення до суду з цим позовом.

Підстави, за яких орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві, визначені, зокрема, підпунктом 1 пункту 9 Порядку №845:

1) виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України Про виконавче провадження;

2) судове рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;

3) боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень;

4) суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов`язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;

5) стягувач узгодив відсутність зазначеної у виконавчому документі суми залишку невідшкодованого податку на додану вартість;

6) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

7) суми коштів, зазначені у виконавчому документі, перераховані боржником стягувачу;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) протягом місяця з дня звернення до стягувача для отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів ним не надано таких відомостей органу Казначейства;

10) рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою;

11) наявні інші передбачені законом випадки.

Повертаючи без виконання виконавчий лист стягувачеві, відповідач послався на підпункт 3 пункту 9 Порядку №845, а саме на те, що у Одеської міської ради відсутні відкриті рахунки в Управлінні, проте відповідач не вжив заходів, передбачених пунктом 31 Порядку №845, а саме орган Казначейства не надіслав боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 25.11.2019 у справі №200/4120/19-а та від 16.04.2020 у справі №804/5950/17.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатив 1.211,20 грн. судового збору, які мають бути стягнуті з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 255, 257- 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Одеської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, викладені в листі №04-15-06/70від 10.01.2024 року «Про повернення документів» стосовно повернення без виконання виконавчого листі, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 20 лютого 2023 року по справі №522/2891/20.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області вжити заходів, направлених на виконання виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 20 лютого 2023 року по справі №522/2891/20.

Стягнути з Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Відповідно до ст.255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (вул. Черняховського, буд. 6, м. Одеса, 65009, ).

Третя особа - Одеська міська рада (пл. Думська, буд. 1, м. Одеса, Одеська обл., 65026, )

Повний текст рішення складений та підписаний судом 09.04.2024 року.

Суддя Н.В. Бжассо