Справа № 120/18363/23
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 квітня 2024 р. Справа № 120/18363/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ "ГВКГ" про визнання протиправним та скасування актів,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі - відповідач 1, ЦВЛК), Гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ "ГВКГ" (далі - відповідач 2, Гарнізонна ВЛК) про визнання протиправним та скасування актів.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказала на протиправність постанови гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» оформлену свідоцтвом про хворобу №5030 від 16.03.2023 та постанови Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформленої протоколом засідання військово-лікарської комісії Збройних сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 06.09.2023 №2900, в частині встановлення причинного зв`язку захворювань ОСОБА_1 .

Вважає прийняті комісіями постанови формальними, без належної оцінки, повного та об`єктивного дослідження діагнозу позивача з метою встановлення належного причинно-наслідкового зв`язку отриманого ним захворювання під час участі у бойових діях. Зі сторони відповідача не було вжито жодних дій, які прямо покладені на нього нормами Положення № 402, для належної оцінки обставин отримання захворювання позивачем з метою встановлення його причинного зв`язку з захистом Батьківщини.

Ухвалою суду від 22.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до ст. 262 КАС України. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

09.01.2024 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що пунктами 21.5 та 21.6 глави 21 розділу II Положення, визначений вичерпний перелік формулювань в яких приймаються постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Підпунктом ґ пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення визначено, що, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в формулюванні: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Другої світової воєн, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції об`єднаних сил) у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

З огляду на вищенаведені норми Положення представник відповідача 1 вказав на відсутність документів, що підтверджують звернення позивача за медичною допомогою, з приводу його захворювань, під час безпосередньої участі в бойових діях, а також медичних документів, які підтверджують те, що захворювання позивача етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях.

Зауважив, що позивачем не надано довідку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка оформлюється під час призову на військову службу.

Також, у відзиві на позовну заяву представник відповідача 1 заперечив щодо розміру заявлених стороною позивача витрат на правничу допомогу, покликаючись на їх неспівмірність із заявленими позовними вимогами.

31.01.2024 відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Представник відповідача 2 наголосив на тому, що позаштатна гарнізонна ВЛК НВМКЦ "Г`ВКГ не має повноважень та впливу на діяльність та ЦВЛК.

Ухвалами від 10.04.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та про зміну процесуального статусу Гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ "ГВКГ" з відповідача на третю особу.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач з червня 2022 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно довідки від 04.04.2023 № 1166 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у період з: 14.10.2022 по 23.10.2023; з 22.11.2022 по 05.01.2023 (а.с. 34).

23.10.2022 позивач, в результаті мінометного обстрілу поблизу н.п. Ямпіль Краматорського району, отримав вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин лівої гомілки, що знайшло своє документальне підтвердження матеріалами справи та не заперечується відповідачами.

16.03.2023 Гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ "ГВКГ", за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 07.02.2023 №376 проведено медичний огляд позивача з метою визначення його придатності до військової служби.

За результатом проведеного огляду позивача отримав свідоцтво про хворобу № 5030, яке 27.03.2023 затверджено постановою ЦВЛК ЗСУ Міністерства оборони України, про що свідчить відповідний відбиток печатки ЦВЛК (а.с. 39).

Згідно з п. 12 вказаного свідоцтва про хворобу у графі «Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, контузії, каліцтва» зазначено:

"Асептичний некроз ІІ ст. головки правої стегнової кістки з її підвивихом, диспластичним деформуючим остеоартрозом ІІІ ст. правого кульшового суглоба, стійкою комбінованою розгинально-привідною контрактурою, вираженим больовим синдромом при значному порушенні функції. Деформуючий остеоартроз ІІ ст. лівого кульцювого суглоба зі стійкою комбінованою розтинально-привідною конпрактурою, больовим синдромом при помірному порушенні функції. Обмежений деформуючий спондильоз, спондилоартроз, міжхребцевий остеохондроз шийного відділу хребта, ускладнений протрузіями та екструзією міжхребцевих дисків, з антелістезом І ст. тіл С4 С5 хребців, больовим, міотонічним синдромом при незначному порушенні функції. Хронічна вертеброгенна цервікокраніалгія. Гемангіома печінки (11 мм) без порушення функції. Птеригіум правого ока. Пресболія.

Захворювання, ТАК, пов?язані з проходженням військової служби.

Наслідки МВТ (23.102022): вогнепальних осколкових сліпих поранень м?яких тканин обох лопакових ділянок лівої гомілки, лікованих оперативно (23.102022, 28.10.2022 - етапні хірургічні обробки; 13.01.2023 - видалення стороннього тіла (осколка) по задній поверхні лівої гомілки), у вигляді посттравматичної нейропатії лівого малогомілкового нерву з незначним порушенням функції, незміцнілих рубців з наявністю стороннього тіла (металевий осколок) по передній поверхні лівої гомілки без порушення функції; акубаротравми у вигляді хронічної двобічної нейросенсорної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови 5 м на кожне вухо та посттравматичного середнього рубцевого отиту праворуч.

Поранення, ТАК, пов?язане із захистом Батьківщини.

Вторинна часткова адентія верхньої та нижньої щелеп, відсутні 14,15,16, 17,18,24,25,26,27,28,35,36,37,38,42,46,47,48 зуби.

Захворювання, НІ, не пов?язане з проходженням військової служби."

Згідно з п. 13 свідоцтва про хворобу у графі «Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю, тощо»: На підставі статті 61-а графи II Розкладу хвороб позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

В подальшому, позивач подав до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України заяву від 13.07.2023 з проханням розглянути його документи та встановити (переглянути) причинно-наслідковий зв`язок діагностованих в нього захворювань з військовою службою з наданням відповідної постанови ВЛК (а.с. 18).

Згідно Витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 06.09.2023 №2900, ЦВЛК дійшло висновку, що захворювання старшого сержанта ОСОБА_1 : "Асептичний некроз ІІ ст. головки правої стегнової кістки з її підвивихом, диспластичним деформуючим остеоартрозом ІІІ ст. правого кульшового суглоба, стійкою комбінованою розгинально-привідною контрактурою, вираженим больовим синдромом при значному порушенні функції. Деформуючий остеоартроз ІІ ст. лівого кульцювого суглоба зі стійкою комбінованою розтинально-привідною конпрактурою, больовим синдромом при помірному порушенні функції. Обмежений деформуючий спондильоз, спондилоартроз, міжхребцевий остеохондроз шийного відділу хребта, ускладнений протрузіями та екструзією міжхребцевих дисків, з антелістезом І ст. тіл С4 С5 хребців, больовим, міотонічним синдромом при незначному порушенні функції. Хронічна вертеброгенна цервікокраніалгія. Гемангіома печінки (11 мм) без порушення функції. Птеригіум правого ока. Пресболія", що підтверджується військово-обліковою та медичною документацією - Захворювання, ТАК, пов?язані з проходженням військової служби (а.с.19).

18.10.2023 адвокат Орел І.В., діючи в інтересах позивача, звернулась до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України із заявою, в якій просила: "... провести ЦВЛК із залученням спеціалістів для встановлення належного причинного зв`язку захворювань ОСОБА_1 , а саме того, що захворювання, так пов`язане із захистом Батьківщини." (а.с. 29-33).

Листом від 17.11.2023 № 598/13881 відповідач повідомив представнику позивача, що за встановленим діагнозом постанову про причинний зв`язок діагностованих у старшого сержанта ОСОБА_1 . захворювань згідно свідоцтва про хворобу від 16.03.2023 №5030 прийнято вірно.

Медичних документів, які дозволяють віднести або підтверджують початок розвитку діагностованих у старшого сержанта ОСОБА_1 захворювань на період участі у бойових діях не надано, тому підстав для задоволення заяви немає (а.с. 13).

Не погоджуючись з прийнятими відповідачами постановами в частині встановлення належного причинного зв`язку захворювань, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2232).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232 від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно з частиною сьомої статті 1 Закону № 2232 виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232 та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

- медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з абз. 1, 7 пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення № 402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Відповідно до пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема: контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Згідно з абзацом 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України .

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

За змістом підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладається організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.

Згідно з підпунктом 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.2 глави 1 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Згідно з абзацом першим пункту 20.1 глави 20 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначений главою 21 розділу ІІ Положення № 402.

Відповідно до пунктів 21.1, 21.2 глави 21 розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно з вимогами підпункту «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймається у формулюванні: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Другої світової воєн, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції об`єднаних сил) у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

При цьому підпунктом «а» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у формулюванні: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, зокрема, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.

Також, підпунктом «д» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у формулюванні: "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні або якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, крім випадків, визначених у підпункті «в» цього пункту.

Отже, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовця встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, про що приймає постанову у формулюванні залежно від періоду виникнення та обставин розвитку і наслідків захворювання. Така постанова оформлюється, зокрема, свідоцтвом про хворобу та є обов`язковою до виконання.

Суд встановив, що позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та в цей період, а саме 23.10.2022 отримав вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин лівої гомілки в результаті мінометного обстрілу поблизу н.п. Ямпіль Краматорського району.

16.03.2023 Гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ "ГВКГ", за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 07.02.2023 №376 проведено медичний огляд позивача з метою визначення його придатності до військової служби.

Під час медичного огляду позивача йому встановлено діагноз:

"Асептичний некроз ІІ ст. головки правої стегнової кістки з її підвивихом, диспластичним деформуючим остеоартрозом ІІІ ст. правого кульшового суглоба, стійкою комбінованою розгинально-привідною контрактурою, вираженим больовим синдромом при значному порушенні функції. Деформуючий остеоартроз ІІ ст. лівого кульцювого суглоба зі стійкою комбінованою розтинально-привідною конпрактурою, больовим синдромом при помірному порушенні функції. Обмежений деформуючий спондильоз, спондилоартроз, міжхребцевий остеохондроз шийного відділу хребта, ускладнений протрузіями та екструзією міжхребцевих дисків, з антелістезом І ст. тіл С4 С5 хребців, больовим, міотонічним синдромом при незначному порушенні функції. Хронічна вертеброгенна цервікокраніалгія. Гемангіома печінки (11 мм) без порушення функції. Птеригіум правого ока. Пресболія.

Захворювання, ТАК, пов?язані з проходженням військової служби.

Наслідки МВТ (23.102022): вогнепальних осколкових сліпих поранень м?яких тканин обох лопакових ділянок лівої гомілки, лікованих оперативно (23.102022, 28.10.2022 - етапні хірургічні обробки; 13.01.2023 - видалення стороннього тіла (осколка) по задній поверхні лівої гомілки), у вигляді посттравматичної нейропатії лівого малогомілкового нерву з незначним порушенням функції, незміцнілих рубців з наявністю стороннього тіла (металевий осколок) по передній поверхні лівої гомілки без порушення функції; акубаротравми у вигляді хронічної двобічної нейросенсорної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови 5 м на кожне вухо та посттравматичного середнього рубцевого отиту праворуч.

Поранення, ТАК, пов?язане із захистом Батьківщини."

Результатами проведеного огляду Гарнізонною ВЛК оформлено Свідоцтвом про хворобу №5030 від 16.03.2023, яке затверджено постановою ЦВЛК від 27.03.2023 (а.с. 37-39).

Також, за результатами розгляду заяви позивача від 13.07.2023 ЦВЛК прийнято рішення у вигляді протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗСУ Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 06.09.2023 №2900, згідно з яким комісія дійшла висновку, що захворювання старшого сержанта ОСОБА_1 : "Асептичний некроз ІІ ст. головки правої стегнової кістки з її підвивихом, диспластичним деформуючим остеоартрозом ІІІ ст. правого кульшового суглоба, стійкою комбінованою розгинально-привідною контрактурою, вираженим больовим синдромом при значному порушенні функції. Деформуючий остеоартроз ІІ ст. лівого кульцювого суглоба зі стійкою комбінованою розтинально-привідною конпрактурою, больовим синдромом при помірному порушенні функції. Обмежений деформуючий спондильоз, спондилоартроз, міжхребцевий остеохондроз шийного відділу хребта, ускладнений протрузіями та екструзією міжхребцевих дисків, з антелістезом І ст. тіл С4 С5 хребців, больовим, міотонічним синдромом при незначному порушенні функції. Хронічна вертеброгенна цервікокраніалгія. Гемангіома печінки (11 мм) без порушення функції. Птеригіум правого ока. Пресболія", що підтверджується військово-обліковою та медичною документацією - Захворювання, ТАК, пов?язані з проходженням військової служби (а.с.19).

Представник позивача стверджує, що наведені вище висновки Гарнізонної ВЛК та ЦВЛК про причинний зв`язок захворювання з проходженням військової служби суперечить медичним документам та фактичним обставинам, а захворювання, яке виникло у нього, повинно охоплюватися наступним формулюванням: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», що підтверджується підпунктом «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402.

Суд зазначає, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

У спірному випадку суд не може надавати оцінку постанові ВЛК щодо формулювання причинного зв`язку захворювання позивача, оскільки вирішення такого питання імперативно віднесено Положенням № 402 до компетенції позаштатних постійно діючих госпітальних, гарнізонних ВЛК і ЛЛК, штатних ВЛК при проведенні медичного огляду військовослужбовця.

Суд зауважує, що прийнята гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» постанова у формі свідоцтва про хворобу №5030 від 16.03.2023 переглянута та затверджена постановою Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України заяву від 27.03.2023, про що свідчить проставлена на відповідному свідоцтві про хворобу відбиток печатки відповідної експертної установи (а.с. 39).

Разом з тим, зазначена постанова Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України заяву від 27.03.2023 про затвердження прийнятого гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» постанови у формі свідоцтва про хворобу №5030 від 16.03.2023, не є предметом оскарження у цій справі, і жодних аргументів про порушення процедури її прийняття з боку зазначеної ВЛК позивач не наводить.

Водночас, оцінюючи поведінку ЦВЛК в частині розгляду заяви позивача від 13.07.2023 про встановлення причинно-наслідкового зв`язку діагностованого в ОСОБА_1 захворювань та прийнятому за результатом такого розгляду протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 06.09.2023 №2900, суд зазначає таке.

Під час розгляду справи судом встановлено та не заперечується відповідачами, що позивач 23.10.2022 приймаючи безпосередню участь у бойових діях отримав вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин лівої гомілки, правої лопатки та акубаротравму.

Як вже зазначалось вище, згідно абз. 2 підпункті «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються з формулюванням: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» також щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Оскільки отримане ОСОБА_1 поранення пов`язане із захистом Батьківщини (зазначено в свідоцтві про хворобу №5030), то останній відноситься до кола військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 та відповідно отримані ним під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях захворювання підпадають під формулювання, визначене в підпункті «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402.

Слід також зазначити, що згідно підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 ЦВЛК має право, серед іншого:

- оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;

- витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, зокрема витяги з наказів, актів, особові справи, медичні документи, архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови;

- залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи.

У своїй заяві від 13.07.2023 позивач фактично просив про перегляд причинно-наслідкового зв`язку діагностованих в нього захворювань, що зазначені в свідоцтві про хворобу № 5030 від 09.03.2023, виданому Гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ "ГВКГ".

Втім, як слідує зі змісту листа ЦВЛК від 17.11.2023 №598/13881, сформованому у відповідь на адвокатський запит представника позивача, відповідач стверджуючи про правомірність прийняття постанови про причинний зв`язок діагностованих у старшого сержанта ОСОБА_1 . захворювань, лише вказав на те, що медичних документів, які дозволяють віднести або підтверджують початок розвитку діагностованих у старшого сержанта ОСОБА_1 захворювань на період участі у бойових діях не надано, тому підстав для задоволення заяви немає (а.с. 13).

З цього приводу суд звертає увагу на право ЦВЛК ЗС України витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, зокрема витяги з наказів, актів, особові справи, медичні документи, архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови.

Однак жодних дій щодо витребування додаткових медичних документів ЦВЛК ЗС України не вчинила.

Крім цього, з метою вирішення питань військово-лікарської експертизи та з огляду на повідомлені позивачем обставини і надані на їх підтвердження документи, ЦВЛК ЗС України не була позбавлена можливості залучити головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів чи спеціалістів інших спеціальностей відповідно до вимог підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402, що, на думку суду, посприяло б детальнішому та ґрунтовнішому вирішенню поставлених перед нею питань. Однак таких дій ЦВЛК ЗС України не вчинила.

Суд зауважує, що відповідно до Положення № 402 ЦВЛК є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України, у зв`язку з чим їй надано повноваження, зокрема перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи, а також розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з Положенням № 402 постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Тому саме з огляду на свій статус у системі військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України ЦВЛК й наділена широким спектром прав та повноважень, які вона повинна використовувати у своїй діяльності максимально повно та ефективно, а не ухилятися від їх використання під приводом того, що це не є обов`язком для неї.

В даному випадку, ЦВЛК ЗС України до матеріалів справи не надано доказів як вчинення вищезазначених дій, так і врахування при прийнятті оскаржуваної постанови у вигляду протоколу комісії від 06.09.2023 №2900 абзацу другого підпункті «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, що свідчить про його передчасність та необгрунтованість.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що експертне рішення (постанова) Центральної військово-лікарської комісії оформлене протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 06 вересня 2023 року № 2900 щодо ОСОБА_1 , в частині визначення причинного зв`язку окремих захворювань позивача, а саме застосованого щодо них формулювання причинного зв`язку за підпунктом "д" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, є протиправним та підлягає скасуванню.

Порушене право позивача слід захистити, зобов`язавши відповідача провести його повторний медичний огляд та прийняти постанову про причинний зв`язок цих захворювань зі службою в Збройних Силах України, врахувавши висновки суду у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про його стягнення з відповідача.

Водночас, в позовній заяві заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 9900 грн.

При вирішенні питання щодо підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9900 грн., як про це просить позивач, суд враховує приписи статті 134 КАС України.

Так, частиною 1 статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

На підтвердження понесених витрат представником позивача адвокатом Орел І.В. надано: Договір про надання послуг правничої (правової) допомоги від 13.10.2023, за п. 4.2 якого визначено загальний гонорар адвоката у разі позитивного вирішення спору у розмірі 9600 грн., ордер на надання правничої (правової) допомоги від 30.11.2023 серії АВ №1378663.

Відтак, дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставіКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 01.02.2023 у справі №160/19098/21, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Як уже зазначалось, у зв`язку з розглядом цієї справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката за Договором від 13.10.2023 в розмірі 9600 грн.

Однак, в даному випадку суд враховує те, що ця адміністративна справа є справою з невеликим обсягом досліджуваних доказів, розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Обсяг і складність оформлених процесуальних документів також є незначним та потребував значних зусиль для адвоката.

Відтак, беручи до уваги сам факт часткового задоволення позову, а також завищеність загального розміру понесених витрат, тому, на переконання суду, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума в розмірі 5000 грн.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, як відповідача, рішення якого визнано протиправним за наслідком розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України оформлену протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 06 вересня 2023 року № 2900 щодо ОСОБА_1 , в частині встановлення причинного зв`язку захворювань.

Зобов`язати Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України повторно розглянути питання щодо визначення причинно-наслідкового зв`язку захворювань ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду наведених в мотивувальній частині рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України (вул. Госпітальна, 16, м. Київ, 01133, )

Гарнізонна військово-лікарська комісія НВМКЦ "ГВКГ" (вул. Госпітальна, 18, м. Київ, 01133, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна