Справа № 160/8733/24
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 квітня 2024 року Справа № 160/8733/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучугурна Н.В. (м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5), перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2024 через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі «Електронний суд» 03.04.2024) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 19.02.2024 № 43 (протокол/розпорядження від 15.02.2024 15:29) про призначення пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати позивачу на загальних підставах пенсію за віком, з усіма складовими пенсійних виплат, починаючи з 30.03.2022, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03. № 1058-IV, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, проведенням перерахунків та індексації пенсії, з компенсацією доходів за затримку виплати пенсії, за період з 30.03.2022 по день фактичної виплати затриманої пенсії, з урахуванням її перерахунку, з виплатою пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, згідно із заявою, поданою представником позивача за довіреністю;

- стягнути з відповідача на користь позивача 50000 грн моральної шкоди;

- відповідно до п.1 ч.2 ст.371 КАС України, допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог шляхом стягнення усієї суми боргу за пенсіями, починаючи з 30.03.2022 в день фактичної виплати;

- відповідно до ч. 6 ст. 245, ч. 1 ст. 382 КАС України , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.

Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/8733/24 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року у розмірі 3028,00 грн.

Розміри ставок судового збору визначені у ст.4 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за подачу позовної заяви через систему «Електронний суд» фізичною особою з однією вимогою немайнового характеру судовий збір складає 968,96 грн (3028,00 грн х 0,4 = 1211,20 грн. 1211,20 грн х 0,8 = 968,96 грн).

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З матеріалів позовної заяви видно, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, які стосуються:

- визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 19.02.2024 № 43 (протокол/розпорядження від 15.02.2024 15:29) про призначення пенсії за віком та зобов`язанні відповідача призначити та виплачувати позивачу на загальних підставах пенсію за віком, з усіма складовими пенсійних виплат, починаючи з 30.03.2022, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03. № 1058-IV, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25%;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням індексації;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з компенсацією доходів за затримку виплати пенсії, за період з 30.03.2022 по день фактичної виплати затриманої пенсії.

Також суд враховує, що позовну вимогу про відшкодування шкоди, яка заявлена в адміністративному судочинстві, обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень); у зв?язку з цим позовна вимога про відшкодування шкоди (на відміну від вимоги, яка її зумовлює) не є об`єктом, за який сплачується судовий збір (Постанова Верховного Суду від 13 серпня 2021 року у справі № 440/5178). Таким чином, вимога позивача про стягнення моральної шкоди не підлягає оплаті судовим збором.

З огляду на заявлені позовні вимоги у позовній заяві, яка подана через систему «Електронний суд», суд зазначає, що за подачу позову у цій справі позивач повинен був оплатити судовий збір у сумі 2906,88 грн (за три вимоги немайнового характеру).

Судом установлено, що судовий збір позивачем не сплачено.

Водночас до позовної заяви представником позивача додано клопотання про звільнення від сплати судового збору. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 не отримувала пенсію за віком у 2021 - 2025 роках і досі не отримує пенсію за віком у повному розмірі. Позивач постійно проживаючи в Ізраїлі, не працює, не є приватним підприємцем, не отримує доходів та пенсію за віком. Службою національного страхування Ізраїлю позивачу, як незаможному громадянину, який не має доходів, виплачується мінімальна допомога по старості для незаможних громадян, значно менша від мінімальної пенсії за віком, яка забезпечує мінімальні та скромні життєві потреби для літньої людини та згідно зі статтею 15А Закону Ізраїлю 1089 - 5750), доходом не є та звільнено від податку. Таким чином, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 не отримуючи пенсію за віком та не маючи інших доходів, перебуває у важкому майновому становищі. У зв`язку з викладеним, просить суд звільнити позивача від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.

Розглянувши клопотання позивача, суд зазначає про таке.

Сплата судового збору за подання адміністративного позову, в силу положень частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом.

Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України, яка кореспондується з приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Так, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати повністю або частково, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з ч.1 ст.77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При цьому, судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України №3674-VІ «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Приписами статті 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому положення Закону України «Про судовий збір» кореспондуються з положеннями статті 2 КАС України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства, а саме, рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Так, згідно з приписами вказаної статті усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

Стаття 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.

Однак, з урахуванням наведених норм права, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника, тобто фізичної або юридичної особи (довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, податкова декларація про доходи тощо). Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на цю особу.

У розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, скаржник має довести існування фінансових труднощів.

Суд установив, що до клопотання про звільнення від сплати судового збору представник позивача долучив відомості з Державного реєстру осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, згідно з якими ОСОБА_1 зареєстрована в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та за 2021-2023 роки в неї відсутні доходи.

Однак, надані представником докази не можуть підтверджувати дійсний матеріальний стан позивача, оскільки з 1993 року позивач мешкає в іншій державі (Ізраїль) та відсутність інформації про її доходи на території України не свідчать про відсутність таких доходів взагалі або про її тяжкий матеріальний стан, оскільки вона може отримувати дохід в державі за місцем свого постійного проживання.

До того ж, позивачем не надано й документів на підтвердження того, що вона має статус малозабезпеченої особи, дохід якої є нижчим від прожиткового мінімуму, що могло б беззаперечно свідчити про її скрутне матеріальне становище.

За таких обставин, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подання нею цієї позовної заяви.

Оскільки позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для звільнення від сплати судового збору, наведені в заяві, не можуть бути визнані поважними.

Поряд з цим, з матеріалів позовної заяви видно, що поданий позивачем позов, починаючи з 2022 року є четвертим позовом позивача, який стосується питання призначення їй пенсії. На захист соціальних прав позивача адміністративними судами були ухвалені рішення у справах №160/7170/22, №160/162/23, №160/15689/23.

Таким чином, позивач вже тривалий час вживає дії, направлені на отримання пенсійних виплат.

З урахуванням цих обставин, суд дійшов висновку про зменшення суми судового збору за подачу цього позову до суду до суми 1211,20 грн.

Таким чином, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, позивачу слід надати документ про сплату судового збору за подання до суду цього позову у розмірі 1211,20 грн.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим статтями 160, 161 КАС України, тому згідно з частиною 1 ст.169 цього Кодексу, вона підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку на усунення зазначених недоліків.

Згідно з ч.2 ст.169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч.3 ст.169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Керуючись статтями 121-123, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача - ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору задовольнити частково.

Зменшити суму судового збору за подачу цього позову до суду до суми 1211,20 грн.

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в описовій частині ухвали, з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.293 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Кучугурна