Справа № 160/3226/24
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2024 рокуСправа №160/3226/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
05.02.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
22.03.2024 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частки. Згідно п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Позивач, як власник об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , є платником зазначеного податку у 2020-2021 роках. Також, представник відповідача звертала увагу суду, що факт винесення та направлення оскаржуваних документів після 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), не звільняє позивача від обов`язку сплати податків. Враховуючи викладене, спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними та прийнятими відповідно до вимог діючого законодавства. На підставі викладеного у задоволенні позову просила відмовити.
Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 8ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку у Придніпровській ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості фізичної особи.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 є власником наступних об`єктів житлової та нежитлової нерухомості:
- багатоквартирний житловий будинок літ. А-9 з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, загальною площею 3337,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: 27 квартир загальною площею 2200,1 кв.м. та вбудовано-прибудованих приміщень загальною площею 1137,1 кв.м., які складаються з паркінгу 201,8 кв.м., нежитлових приміщень 516,6 кв.м. та місць загального користування 418,7 кв.м.
На вказану житлову будівлю ОСОБА_1 набула право власності 13.12.2021 року на підставі договорів дарування від 12.09.2018 року та від 13.12.2021 року.
При цьому, право власності на вказаний житловий будинок було припинено 12.07.2023 року за договором дарування.
- багатоквартирний житловий будинок літ. А-9 з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, загальною площею 4439,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: 26 квартир загальною площею 2809,1 кв.м. та вбудовано-прибудованих приміщень загальною площею 1630,6 кв.м., які складаються з паркінгу 218,5 кв.м., нежитлових приміщень 975,7 кв.м. та місць загального користування 436,4 кв.м.
На вказану житлову будівлю ОСОБА_1 набула право власності 12.09.2018 року на підставі договору дарування від 12.09.2018 року.
При цьому, право власності на вказаний житловий будинок було припинено 18.01.2021 року.
- багатоквартирний житловий будинок літ. А-9 з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, загальною площею 3858,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: 23 квартир загальною площею 2247,3 кв.м. та вбудовано-прибудованих приміщень загальною площею 1557,6 кв.м., які складаються з паркінгу 218,5 кв.м., нежитлових приміщень 932,5 кв.м. та місць загального користування 406,4 кв.м.
На вказану житлову будівлю ОСОБА_1 набула право власності 18.01.2021 року на підставі договору дарування від 12.09.2018 року.
При цьому, право власності на вказаний житловий будинок було припинено 08.07.2021 року.
- багатоквартирний житловий будинок літ. А-9 з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, загальною площею 3446,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: 23 квартир загальною площею 2247,3 кв.м. та вбудовано-прибудованих приміщень загальною площею 739,2 кв.м., які складаються з паркінгу 218,5 кв.м., нежитлових приміщень 520,70 кв.м. та місць загального користування 406,6 кв.м.
На вказану житлову будівлю ОСОБА_1 набула право власності 08.07.2021 року на підставі договору дарування від 12.09.2018 року.
При цьому, право власності на вказаний житловий будинок було припинено 13.12.2021 року.
- нежитлове приміщення, загальною площею 199,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
На вказане нежитлове приміщення ОСОБА_1 набула право власності 08.07.2021 року.
- нежитлове приміщення, загальною площею 212,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
На вказане нежитлове приміщення ОСОБА_1 набула право власності 08.07.2021 року.
- квартири, загальною площею 141,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .
На вказану квартиру ОСОБА_1 набула право власності 14.01.2021 року на підставі договору дарування від 12.09.2018 року.
При цьому, право власності на вказану квартиру було припинено 10.12.2021 року на підставі договору купівлі-продажу.
- 1/3 частки квартири, загальною площею 47,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .
На вказану частку квартири ОСОБА_1 набула право власності 06.12.2012 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.
- квартира, загальною площею 93,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .
Вказану квартиру ОСОБА_1 придбала у власність 28.04.2004 року на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2004 року №828, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А.
Вказані податкові повідомлення-рішення направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу позивача 15.11.2023 року, а саме: АДРЕСА_6 .
Дане поштове відправлення вручено позивачу 21.11.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням та не заперечувалось останньою у позовній заяві.
При визначенні вказаних сум податкових зобов`язань податковий орган виходив з розрахунків, які наявні в матеріалах справи, залежно від типу приміщення та звітного року, за ставками, визначеними рішенням Дніпровської міської ради від 26.05.2021 року №10/7 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста», відповідно до якого, ставка податку житлового будинку складає 1,5%, нежитлового 1,2%, квартири 1,2% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року.
Разом з тим, позивач вважає, що приймаючи податкові повідомлення-рішення податковий орган не вірно визначив суми податку на нерухоме майно, оскільки в реєстрі речових прав відсутня інформація про те, що позивач володіє нежитловими будівлями загальною площею 1137,10 кв.м., 1557,60 кв.м. та а 1630,60 кв.м., крім того, у позивача у власності відсутні як зараз, так і в 2021 році квартири загальною площею 2247,30 кв.м. та 2200,10 кв.м., а також 2809,11 кв.м. у 2020 році.
Отже, спір між сторонами виник з підстав обґрунтованості нарахування відповідачем суми податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 - 2021 роки.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно із п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015 року, статтю 266 Податкового кодексу України викладено у новій редакції, якою передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.
Відповідно до положень п. п. 266.1.1 п. 266.1, п. п. 266.2.1 п. 266.2, п. п. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є, в тому числі, фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток, яка обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до п. п. 266.7.1, 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
За приписами п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Порядок обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, який здійснюється контролюючим органом, врегульований підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, відповідно до якого:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів а або б підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів а або б підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту в підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів б і в цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.
Судом встановлено, що рішенням Дніпровської міської ради від 26.05.2021 року № 10/7 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста», ставку податку встановлено для житлового будинку у розмірі 1,5%, для нежитлового у розмірі 1,2%, для квартири у розмірі 1,2% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року.
Згідно із ч.1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Підпункт 14.1.15 статті 14 ПК України визначає, що будівлі - це земельні поліпшення, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення майна, тварин, рослин, збереження інших матеріальних цінностей, провадження економічної діяльності.
Відповідно до пп. 14.1.129 п.14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно вимог законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари; туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; г) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.
Отже, згідно із пп. «е» пп. 14.1.129-1 ст.14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.
З аналізу викладеного вбачається, що об`єктом оподаткування згідно із пп. 266.2.1 п. 266.2 ст.266 ПК України є об`єкт житлової та нежитловою нерухомості, в тому числі його частка, а базою оподаткування відповідно до пп. 266.3.1, 266.3.2. п. 266.3 ст. 266 ПК України є загальна площа об`єкта нерухомості.
Пункт 2.3 Додатку №2 до Рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року узгоджується з пп. «е» пп. 14.1.129-1 ст.14 ПК України, який визначає, що господарські, у тому числі присадибні будівлі, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо належать до об`єктів нежитлової нерухомості.
Відповідно до пп.266.8.1 п. 266.8 ст. 266 ПК України, у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
Досліджуючи правильність нарахування відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, судом встановлено наступне.
Посилання позивача на те, що у неї у власності відсутня як зараз, так і у 2021 році квартира з такою великою площею, є безпідставними, оскільки дана площа є загальною за всіма 27 квартирами, що знаходяться у багатоквартирному житловому будинку літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував у її власності у період з 13.12.2021 року по 12.07.2023 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Посилання позивача на те, що у неї у власності відсутня як зараз, так і у 2020 році квартира з такою великою площею, є безпідставними, оскільки дана площа є загальною за всіма 26 квартирами, що знаходяться у багатоквартирному житловому будинку літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував у її власності у період з 12.09.2021 року по 18.01.2021 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Посилання позивача на те, що у неї у власності відсутня як зараз, так і у 2021 році квартира з такою великою площею, є безпідставними, оскільки дана площа є загальною за всіма 23 квартирами, що знаходяться у багатоквартирному житловому будинку літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував у її власності у період з 18.01.2021 року по 13.12.2021 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Посилання позивача на те, що в реєстрі речових прав відсутня інформація про те, що позивач володіє нежитловою будівлею загальною площею об`єкта 1137,10 кв.м. за даною адресою, є безпідставними, оскільки вбудовано-прибудовані приміщення загальною площею 1137,1 кв.м. (нежитлова будівля) знаходяться у багатоквартирному житловому будинку літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував у її власності у період з 13.12.2021 року по 12.07.2023 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Посилання позивача на те, що в реєстрі речових прав відсутня інформація про те, що позивач володіє нежитловою будівлею загальною площею об`єкта 1557,6 кв.м. за даною адресою, є безпідставними, оскільки вбудовано-прибудовані приміщення загальною площею 1557,6 кв.м. (нежитлова будівля) знаходяться у багатоквартирному житловому будинку літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував у її власності у період з 18.01.2021 року по 13.12.2021 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Посилання позивача на те, що в реєстрі речових прав відсутня інформація про те, що позивач володіє нежитловою будівлею загальною площею об`єкта 1630,6 кв.м. за даною адресою, є безпідставними, оскільки вбудовано-прибудовані приміщення загальною площею 1630,6 кв.м. (нежитлова будівля) знаходяться у багатоквартирному житловому будинку літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував у її власності у період з 12.09.2018 року по 18.01.2021 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Щодо доводів позивача про пропущення відповідачем строку прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп. 266.7.1. п. 266.7. ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у порядку встановленому цим пунктом Кодексу.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 ПК України).
Пункт 266.10. ст. 266 ПК України регулює питання строки сплати податку.
Відповідно до пп. 266.10.1. податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пп. 266.10.2. п. 266.10. ст. 266 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Відповідно до пп. 266.10.3. п. 266.10. ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Відповідно до п. 102.1. ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39--2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Повертаючись до обставин у даній справі, суд зазначає, що позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єкту нерухомості за 2020 рік мав бути нарахований відповідачем до 01 липня 2021 року, за 2021 рік до 01 липня 2022 року.
У разі ненарахування контролюючим органом податку в межах цього періоду, тобто до 01 липня 2021 року за 2020 рік, та до 01 липня 2022 року за 2021 рік, то платник податку звільняється від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання відповідно до пп. 266.10.2. п. 266.10. ст. 266 ПК України, тобто до такого платника податку не може бути застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Разом з цим, несвоєчасне нарахування контролюючим органом податкове зобов`язання не звільняє платника податку безпосередньо від цього зобов`язання та від його сплати.
За приписами пп. 266.10.3. п. 266.10. ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Тобто, у контролюючого органу є право на нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єкту нерухомості за 2020 рік до 01 липня 2024 року, за 2021 рік до 01 липня 2025 року.
Стосовно доводів позивача, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29.09.2023 року не завірені печаткою, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктами 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Разом з тим, відсутність печатки контролюючого органу на податковому повідомленні-рішенні не свідчить про його протиправність та не звільняє платника податку безпосередньо від цього зобов`язання та від його сплати.
За наслідком розгляду даного спору, аналізуючи підстави, що покладені в основу позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що такі доводи позивача є необґрунтованими та не є достатньою підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що під час винесення спірних рішень податковий орган діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук