Справа № 440/2116/23
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/2116/23

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., перевіривши матеріали клопотання ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №440/2116/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про: визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження пенсії, після її індексації з 01.03.2022, максимальним розміром; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату пенсії (із розрахунку 83% грошового забезпечення) після її індексації з 01.03.2022 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням фактично сплачених сум.

03 квітня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі №440/2116/23, яким адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 після її індексації з 01 березня 2023 року максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 після її індексації з 01 березня 2023 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням фактично сплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок). Відмовлено в задоволенні клопотання про встановлення судового контролю.

11.05.2023 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №440/2116/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 після її індексації з 01 березня 2023 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням фактично сплачених сум.

27.03.2024 року позивачем до суду засобами електронної пошти подано заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в якій просить суд, визнати протиправними дії причетних посадових осіб Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області, які в порушення рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/2116/23 від 3 квітня 22 2023 року, незаконно обмежили пенсію ОСОБА_1 її максимальним розміром та припинили виплату індексації за 2023 рік у розмірі 1500 гривень тобто вчинили ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 383 КАС України у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши додані до неї докази, приходить до висновку про повернення заяви заявнику, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями п. 9 ч. 2 ст. 383 КАС України у заяві про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду зазначається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви.

Судом встановлено, що заявником не надано до суду документ про сплату судового збору за подання заяви в порядку ст. 383 КАС України. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є особою, якій відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" встановлені пільги зі сплати судового збору при поданні до суду адміністративного позову та заяв в порядку виконання судового рішення.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

З системного аналізу викладених положень, вбачається, що на заявника покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України "Про судовий збір".

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності закріплених у статті 5 Закону України "Про судовий збір" пільг позивач не надав.

Враховуючи викладене, позивачем, в порушення вимог п. 9 ч. 2 ст. 383 КАС України, не надано документ про сплату судового збору.

Суд зазначає, що підпунктом 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачена сплата судового збору за подання заяв, пов`язаних із виконанням судових рішень, у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 - 3028,00 грн.

Таким чином заявнику необхідно за подання цієї заяви сплатити судовий збір у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,40 грн.

Аналогічні висновки щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви в порядку ст. 383 КАС України відображені в постановах Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №807/220/18, від 25.06.2020 у справі №0240/2226/18-а.

ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 по справі №440/207/19, який, на думку заявника, підтверджує, що відповідно до ст. 4 Закону №3674-VІ не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою в порядку ст. 383 КАС України, тобто, за законом, на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою.

Суд вважає такі доводи помилковими, оскільки висновки, викладені Верховним Судом у наведеній заявником постанові, не можуть бути застосовані у цій справі, так як Верховним Судом у справі №440/207/19 вирішувалось питання щодо сплати судового збору за подання заяви в порядку ст. 382 КАС України, якою врегульовані питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах. Статтею 382 КАС України не передбачена сплата судового збору за подачу відповідної заяви. Натомість стаття 383 КАС України містить вимоги про сплату судового збору.

При цьому, подана у даній справі в порядку статті 383 КАС України заява до передбаченого частиною 2 ст. 3 Закону «Про судовий збір» вичерпного переліку заяв, за подання яких судовий збір не справляється, не відноситься.

Суд також виходить з того, що обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

При прийнятті таких висновків суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Одночасно суд звертає увагу заявника на те, що частиною третьою статті 383 КАС України визначено, що до заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Відповідно до приписів ч.3 ст.166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

При цьому, стаття 167 КАС України регламентує загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Так, частиною 1 статті 167 КАС України передбачено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Всупереч зазначеному, матеріали заяви не містять доказів її направлення іншим учасникам справи, а саме Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області (листом з описом вкладення в паперовій формі, засобами поштового зв`язку, тощо).

Положенням ч.2 ст.167 КАС України встановлено, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Суд наголошує, що у зв`язку з поданням заяви в порядку ст. 383 КАС України, яка не відповідає вимогам частини 2, 3 даної статті, у суду відсутня можливість залишення такої заяви без руху для надання часу на усунення недоліків.

В разі подання такої заяви з порушенням вимог ч. 2, 3 ст. 383 КАС України, суд відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України повертає заяву.

Таким чином, оскільки заявником не сплачено судовий збір в порушення п. 9 ч. 2 ст. 383 КАС України, а також не надано доказів надсилання клопотання іншим учасникам справи в порушення ч.1 ст.167, ч. 3 ст. 383 КАС України, клопотання ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду підлягає поверненню заявнику.

Крім того, частинами сьомою, восьмою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно із частиною десятою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851-IV (далі - Закон №851) електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис (ч.1 ст.6 Закону №851).

За правилами частини першої статті 7 Закону №851 оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.2 ст.6 Закону №851).

Тобто, враховуючи вищевикладені норми, при надсиланні документів засобами електронного зв`язку, останні повинні бути скріплені кваліфікованим електронним підписом заявника такого документа або повинні бути надані (надіслані) їх оригінали.

Із матеріалів клопотання про встановлення судового контролю вбачається, що воно надіслане на електронну адресу суду першої інстанції, а також не підписане електронним підписом ОСОБА_1 .

Частиною шостою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 3 частини четвертої статті 169, частиною 5 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 248, 256, 294, 295, 383 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути заявнику без розгляду клопотання ОСОБА_1 визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №440/2116/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити особі, яка подала заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва