Справа № 440/2782/24
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/2782/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава ради у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління з соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради щодо непередання, відповідно до норм Порядку видачі посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. №551, на розгляд Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян заяви з додатками ОСОБА_1 від 21.12.2023 року про встановлення статусу та видачу посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1Б;

- зобов`язати Управління з соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради передати до Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян для розгляду заяву з додатками ОСОБА_1 від 21.12.2023 року.

На обґрунтування заявлених позовних вимог значив, що до досягнення повноліття в нього було діагностовано захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, та встановлено йому інвалідність, а також видано посвідчення дитини, яка потерпіла від аварії на ЧАЕС. В подальшому 04.12.2023 йому встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС. З огляду на зазначене позивач вважає, що має право на встановлення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії. З метою реалізації свого права на встановлення вищезазначеного статусу він звернулась до відповідача із заявою про заміну посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії Д, на посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Однак відповідач листом від 26.12.2023 відмовив йому, зазначивши при цьому про відсутність підстав цього. Позивач вказує, що відповідач не мав права розглядати по суті його звернення, а мав підготувати відповідне подання та направити його до Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян для розгляду регіональною комісією, у зв`язку з цим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мав статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 23.02.1994 Полтавською обласною державною адміністрацією.

Згідно експертного висновку від 17.11.2023 №8630 у ОСОБА_1 були діагностовані захворювання, які пов`язані з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

У зв`язку з цим, Полтавською обласною МСЕК був проведений повторний огляд позивача, за наслідками якого йому з 27.11.2023 встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №114753.

Позивач вважає, що оскільки захворювання, яке призвело до встановлення йому інвалідності ІІ групи, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС, то він має право на встановлення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

З цією метою ОСОБА_1 звернувся до начальника Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава ради із заявою від 21.12.2023, в якій просив видати посвідчення особи потерпілої від аварії на ЧАЕС у зв`язку з тим, що встановлено інваліднсть ІІ групи (захворювання пов`язане з впливом наслідків аварії на ЧАЕС) .

Розглянувши вказану заяву, Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава ради листом від 25.12.2023 №10-8356 повідомило позивача, що підстави для видачі йому посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії відсутні. В обґрунтування такої відмови відповідач, керуючись п.6 ст. 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вказав, що до досягнення повноліття не було встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи відповідно до "Посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи" серії НОМЕР_1 від 23.02.12994, видане Полтавською облдержадміністрацією, яке було дійсне лише до 18 років.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непередання заяви від 21.12.2023 про встановлення статусу та видачу посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1Б на розгляд Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з ст. 1 Закону №796-XII цей закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 13 Закону №796-XII встановлено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за: пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 9 Закону №796-XII передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно із статтею 27 Закону №796-XII до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які: 1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутріутробного розвитку; 2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення; 3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення; 4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю; 5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; 6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу; 7) одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Категорії осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, визначений у статті 11 Закону №796-XII.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №796-XII встановлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

В свою чергу, частиною 2 статі 11 Закону №796-XII закріплено, що неповнолітні діти, зазначені у статті 27цього Закону, належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Разом з тим, після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1частини першої статті 14 цього Закону (ч. 2 ст. 11 Закону №796-XII).

Наявними у справі матеріалами підтверджено, що ОСОБА_1 мав статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, а з 27.11.2023 йому було встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №114753.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: категорія 1 - особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Відповідно до статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Дітям, які не досягли повноліття, посвідчення видаються на загальних підставах та вручаються батькам.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Частиною 4 статті 65 Закону №796-XII встановлено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

На момент звернення позивача до Управління із заявою про встановлення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та зміну посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії Д, на відповідне посвідчення особи, яка потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, процедура видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи була визначена Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551 (далі Порядок №551).

Відповідно до пункту 11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

При цьому, пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551 було зобов`язано Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські державні адміністрації утворити у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, та затвердити відповідне положення.

Пунктом 11-1 Порядку №551 визначено, що для отримання посвідчення особи подають заяви разом з необхідними документами, зазначеними у пункті 11 цього Порядку, до районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а в разі коли така послуга надається через центр надання адміністративних послуг, - до центрів надання адміністративних послуг.

Заяви разом з необхідними документами подаються в паперовій або за наявності технічної можливості - в електронній формі.

Районна в мм. Києві та Севастополі держадміністрація опрацьовує інформацію, зазначену в документах, поданих у паперовій формі, та передає їх на розгляд уповноваженому органу.

Виконавчий орган сільських, селищних, міських, районних у містах рад або центр надання адміністративних послуг протягом семи робочих днів з дати надходження заяви разом з відповідними документами у паперовій формі передає їх виконавчому органу міської ради міста обласного значення, районній держадміністрації.

Виконавчий орган сільських, селищних, міських, районних у містах рад або центр надання адміністративних послуг за наявності технічної можливості реєструє заяву та формує електронну справу (заповнює відповідні електронні форми з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики), яку надсилає не пізніше наступного робочого дня засобами електронного зв`язку виконавчому органу міської ради міста обласного значення, районній держадміністрації через інформаційні системи Мінсоцполітики з дотриманням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги, Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

Якщо заяви разом з необхідними для отримання посвідчення документами формуються виконавчим органом сільських, селищних, міських, районних у містах рад або центром надання адміністративних послуг виключно в електронній справі, такі документи у паперовій формі передаються виконавчому органу міської ради міста обласного значення, районній держадміністрації не рідше ніж раз на два тижні.

Виконавчий орган міської ради міста обласного значення, районна держадміністрація на підставі отриманої електронної справи перевіряє пакет документів та після отримання їх у паперовій формі передає уповноваженому органу.

Видача посвідчення особі провадиться уповноваженим органом через районні в мм. Києві та Севастополі держадміністрації або виконавчий орган сільських, селищних, міських, районних у містах рад або центр надання адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 11 Порядку №551 рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів. Рішення про відмову у видачі посвідчення може бути оскаржено у судовому порядку.

Пунктом 14 Порядку №551 визначено, що рішення комісій, зазначених у пункті 13 цього Порядку, є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення такими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення таких комісій підлягає вилученню уповноваженими органами.

З системного аналізу ч. 4 ст. 65 Закону №796-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551 вбачається, що уповноваженим органами наділеними повноваженнями на встановлення особі статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи та видачу їй відповідного посвідчення є комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворені, зокрема, обласними державними адміністраціями.

В свою чергу, виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад або центр надання адміністративних послуг, згідно з Порядком №551, наділені лише повноваженнями на прийняття від особи заяви та відповідних документів на видачу їй посвідчення та повноваженнями на їх подальшу передачу виконавчому органу міської ради міста обласного значення чи районній держадміністрації, які, в свою чергу, готують до комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених обласними державними адміністраціями, подання про розгляд питання щодо видачі особі посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що повноваження щодо встановлення особі статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи та видача такій особі відповідного посвідчення, належить до дискреційних повноважень комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідної обласної державної адміністрації, і саме така комісія на підставі надісланих до неї подання та документів, вирішує питання щодо наявності або ж відсутності у особи права на встановлення їй відповідного статусу.

Відповідно до пункту 3 Положення про регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, затвердженого розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 02 серпня 2018 року №659, основними завданнями регіональної комісії є розгляд та аналіз документів, які, відповідно до законодавства, є підставою для видачі посвідчень особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян; прийняття рішень щодо видачі (відмови у видачі, вилучення) відповідних посвідчень згідно з Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551.

Більш того, відповідно до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Таким чином, після отримання заяви позивача з доданим документами відповідач повинен був направити їх на розгляд Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, для розгляду питання встановлення статусу та видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 на підставі наявних документів.

Однак, не дивлячись на те, що у відповідача були відсутні повноваження на прийняття рішення щодо наявності у позивача права на встановлення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачу йому відповідного посвідчення, воно розглянуло подану ОСОБА_1 заяву про встановлення по суті, та листом від 25.12.2023 відмовило йому у видачі відповідного посвідчення через відсутність у нього визначених законом підстав на встановлення відповідного статусу.

Суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава ради вчинивши дії у строки встановлені Порядком №551, допустив протиправну бездіяльність.

Вказану бездіяльність Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава ради, суд вважає протиправною та приходить до висновку про необхідність зобов`язати Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава ради передати заяву ОСОБА_1 від 21.12.2023 разом із доданими документами виконавчому органу міської ради міста обласного значення, районній держадміністрації згідно вимог пункту 11-1 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава ради (вул. І.Мазепи, буд. 30,Полтава,Полтавська область,36040) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава ради щодо не передання заяви ОСОБА_1 від 21.12.2023 про встановлення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії разом із доданими документами за належністю, згідно вимог пункту 11-1 "Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 11 липня 2018 року № 551.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава ради передати заяву ОСОБА_1 від 21.12.2023 про встановлення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії разом із доданими документами за належністю, згідно вимог пункту 11-1 "Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 11 липня 2018 року № 551.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва