Справа № 460/1489/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2024 року м. Рівне №460/1489/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доВідділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови №024593 від 06.02.2024 про застосування адміністративного-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що під час здійснення перевірки посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, водієм транспортного засобу номерний знак НОМЕР_1 , було надано інспектору на перевірку всі необхідні документи, що передбачені статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 №2344-ІІІ, зокрема водієм було надано інспектору витяг з дозволу на перевезення. Позивач вказує, що чинним законодавством передбачено, що витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі, але даною нормою не встановлено вимоги, щодо зберігання оригіналу даного документу в транспортному засобі. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення зазначає, що під час проведення перевірки було виявлено порушення статті 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: здійснення пасажирських перевезень за відсутності на момент перевірки витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування, про що було складено відповідний акт. Водій ОСОБА_2 з актом ознайомлений, в поясненнях зазначив, що в автобусі наявна копія витягу, а оригінал знаходиться вдома. Складений акт був переданий на розгляд до ВДН(К) у Рівненській області. За результатами його розгляду постановою від 06.02.2024 №024593 було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_1 за порушення статті 39 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена вимогами абз. 3 част. 1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт. Відповідач зазначає, що дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування повинен перебувати у перевізника, тоді як витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі, в оригіналі, а не у вигляді копії, оскільки до кожного дозволу на перевезення оформлюються витяги з нього у кількості, необхідній для виконання перевезень, обумовлених об`єктом конкурсу. Таким чином, витяг з дозволу є "іншим документом, передбаченим законодавством", оскільки його наявність в автобусі передбачена нормативно - правовим актом та саме у оригіналі, а не у вигляді копії, як це було зроблено позивачем. Отже, під час здійснення перевезення водій повинен мати при собі витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршрутів загального користування затвердженого зразка, тобто, оригінал документу, виконаний на фірмовому бланку. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 19.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_3 є суб`єктом господарювання, який діє на підставі ліцензії серія АГ 592507 від 06.12.2011 та має право на надання послуг з перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування.

Дозвіл на перевезення виданий Державною службою України з безпеки на транспорті серія ЄС №00002, термін дії з 22 січня 2022 року по 21 січня 2023 року, назва маршруту Рівне-Вінниця, номер рейсів 457/458.

На підставі направлення на перевірку від 05.01.2024 № 002437 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За наслідками перевірки складено акт від 12.01.2024 № АР001027, в якому зафіксовано, що позивач за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки СТРИЙ-АВТО, номерний знак НОМЕР_1 , здійснювало перевезення пасажирів на автомобільному маршруті міжміського перевезення Рівне-Вінниця за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме відсутній витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування Рівне0Вінниця, чим допустило порушення вимог статей 34, 39 зазначеного Закону України Про автомобільний транспорт та пункту 30 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту від 18.02.1997 № 176, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Водій з актом ознайомився та пояснив, що витяг з дозволу присутній у копії, тому що оригінал находиться вдома (копія витягу засвідчена нотаріусом).

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 06.02.2024 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №024593, якою за порушення статті 39 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», з позивача стягнуто штраф в сумі 17000,00 грн.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про його скасування.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III Про автомобільний транспорт (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

У статті 1 вказаного Закону надано визначення наступним термінам:

дозвіл органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування - документ, який надає право на здійснення перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування;

пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами;

регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

У відповідності до статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно частин першої-другої статті 39 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Вказаними нормами чітко визначено обов`язок наявності у автомобільних перевізників необхідних документів для здійснення регулярних пасажирських перевезень.

У свою чергу, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону №2344-ІІІ накладається штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачено у абзаці третьому частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ.

При цьому, процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

У відповідності до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з абзацом 3 пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пунктом 21 Порядку №1567 закріплено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Як встановлено з матеріалів справи, уповноваженими працівниками Державної служби України з безпеки на транспорті під час перевірки виявлено порушення статті 39 Закону №2344-ІІІ, оскільки під час здійснення пасажирських перевезень за маршрутом Рівне-Вінниця у водія відсутній витяг з дозволу на здійснення пасажирських перевезень.

Як наслідок, відповідачем прийнято постанову від 06.02.2024 №024593 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.

Відтак, підставою для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу стала відсутність (ненадання) під час перевірки водієм оригіналу витягу з дозволу на перевезення, передбаченого статті 39 Закону №2344-ІІІ за маршрутом Рівне-Вінниця.

У свою чергу, до матеріалів справи позивачем додано копії дозволу на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування серія ЄС №000002, виданого Державною службою України з безпеки на транспорті та витягу з дозволу серії ЛТБ № 000003.

Відповідно, вказаний дозвіл на здійснення перевезень ЄС №000002, виданий Державною службою України з безпеки на транспорті та має термін дії з 22.01.2022 -21.01.2027.

Так, процедура видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути) (далі - міжміські та приміські маршрути), крім автобусного маршруту загального користування прямого сполучення місто Київ - міжнародний аеропорт «Бориспіль», організатором пасажирських перевезень на якому є Київська міська державна адміністрація закріплена Порядком видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.05.2010 № 279 (далі - Порядок № 279).

У силу вимог пункту 2.3 Порядку №279 дозвіл на перевезення видається, зокрема, на п`ять років - у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2.1 цього Порядку, у разі відповідності рухомого складу, запропонованого автомобільним перевізником, якого визнано переможцем, умовам конкурсу та у випадку, передбаченому підпунктом «б» пункту 2.1 цього Порядку, у разі відповідності умов обслуговування, запропонованих автомобільним перевізником, який посів друге місце, умовам конкурсу.

У відповідності до пункту 3.3 Порядку №279 до кожного дозволу на перевезення оформлюються витяги з нього у кількості, необхідній для виконання перевезень, обумовлених об`єктом конкурсу.

Згідно з пунктом 3.6 Порядку №279 до витягу з дозволу на перевезення, зокрема, вносяться назва маршруту та термін дії дозволу на перевезення.

Пунктом 30 Постанови Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (далі Правила №176) закріплено, що перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межі території областей (міжобласні маршрути), здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

З аналізу вищевикладених норм встановлено, що перевезення пасажирів здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. При цьому, дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування повинен перебувати у перевізника, тоді як витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

Судом встановлено, що при проведенні перевірки водієм позивача надавались документи на право здійснення пасажирських перевезень.

Так, під час здійснення перевірки водій транспортного засобу, надав інспектору на перевірку документи, що передбачені статтею 39 Закону № 2344-ІІІ, зокрема копію витягу з дозволу на перевезення, що відповідачем не заперечується.

При цьому, пункт 30 Правил № 176 передбачено, що витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

Разом з тим, суд наголошує, що зазначеною нормою не встановлено вимоги, щодо зберігання оригіналу такого документа в транспортному засобі.

Відповідач стверджував, що водій не надав на перевірку оригінал витягу з дозволу, проте не надав доказів того, що Законом № 2344-III чи іншим законодавчим актом зобов`язано водія автобуса мати оригінал витягу із дозволу.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що інспектори Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті на час проведення перевірки транспортного засобу позивача дійшли помилкових висновків, щодо відсутності витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування та відповідно посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті безпідставно винесено оскаржувану постанову.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.02.2024 №024593 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Відінська, буд. 8,м. Рівне,Рівненська обл.,33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 39816845)

Повний текст рішення складений 10.04.2024.

Суддя Олег ГРЕСЬКО