Справа № 160/30873/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
24.11.2023 року (до відділення поштового зв`язку таку подано 23.11.2023 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України №16/в від 01.09.2023 року, оформлене протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 - доньці загиблого молодшого сержанта ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання у бою за нашу Батьківщину;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 - доньці загиблого молодшого сержанта ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 підчас виконання бойового завдання у бою за нашу Батьківщину, одноразової грошової допомоги, виходячи з розмірів, визначених пунктом 2 постанови Кабінету міністрів України № 168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спільна донька, ОСОБА_2 , вже перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника (позивач отримую пенсію за ОСОБА_2 , як мати малолітньої дитини), що підтверджується довідкою про доходи № 2047 8691 1700 5019. Разом з тим, відповідно до довідки № 220 від 06.11.2023 року виданої Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради, ОСОБА_2 має статус члена сім`ї загиблого Захисника України відповідно до пункту 5 ст. 10-1 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Тобто, як Пенсійний фонд України (орган державно влади), так і Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради (орган місцевого самоврядування) визнає права ОСОБА_2 на пенсію та пільги у зв`язку із смертю батька-військовослужбовця та не ставить в залежність, для набуття нею цих прав, момент її народження. Таким чином, відповідач дійшов хибного висновку про відмову ОСОБА_2 у призначенні одноразової грошової допомоги, допустивши дискримінацію за ознакою моменту народження. При цьому, між загибеллю ОСОБА_3 та народженням ОСОБА_2 всього лише шість днів. Це значить, що на момент смерті ОСОБА_3 дитина ОСОБА_2 була вже сформованою та повноцінною дитиною, а час народження вже залежав від фізіологічних властивостей тіла матері. Не потрібно бути експертом у галузі медицини, аби зрозуміти, що за шість днів до пологів плід вже був не просто маленьким ембріоном, а повноцінною людиною. Наведене означає, що на момент загибелі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вже була сформованою дитиною, яка хоч і не була народження, але вже заслуговувала на захист своїх прав. відповідач підійшов до вирішення питання про призначення ОСОБА_2 з надмірним формалізмом. Між загибеллю ОСОБА_3 та народженням ОСОБА_2 пройшло всього лише 6 днів. Тобто, фактично відповідач віднісся до питання позивача з дискримінацією за ознакою часу народження. В решті-решт, рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 215/3783/22 від 03.02.2023 року було встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 . Тобто, дійсно істотної проблеми у призначенні ОСОБА_2 , з юридичної точки зору не існує. Отже, право ОСОБА_2 на отримання одноразової грошової допомоги, як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
21.12.2023 року від представника позивач до суду надійшла відповідь на відзив щодо позовної заяви, де зазначено, що відповідач не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.
04.01.2024 року від Міністерства оборони України до суду надійшло заперечення щодо відповіді на відзив, в якому відповідач зазначив щодо безпідставності та необґрунтованості доводів позивача у відповіді на відзив. Таким чином відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2023 року зазначена вище справа розподілена та 27.11.2023 року передана судді Пруднику С.В.
28.02.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача Щербаня Віктора Сергійовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
12.03.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача Щербаня Віктора Сергійовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
10.04.2024 року від представника Міністерства оборони України до суду надійшла заява щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.
У судове засідання 10.04.2024 року сторони не прибули.
Слід зазначити, що за приписами ч. 2 ст. 205 КАС України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їхні представники.
В свою ж чергу, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 205 КАС України).
Частина 4 статті 229 КАС України передбачає, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України).
Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищезазначене та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та не скасований.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Беручи до уваги оголошення воєнного стану в Україні та неможливість забезпечити безпеку життя і здоров`я учасників процесу безпосередньо у судовому засіданні через відсутність бомбосховища у приміщенні суду, враховуючи те, що сторонами неодноразово надавалися пояснення на підтвердження своєї правової позиція, а також те, що наявних в матеріалах справи письмових доказів достатньо для вирішення справи по суті та немає перешкод для розгляду справи в порядку письмового провадження, задля захисту життя та здоров`я учасників справи, суд не вбачає підстав для відкладення чи перенесення розгляду справи та розглядає справу в порядку письмового провадження.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 23.05.2017 року у справі №147/214/17 позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 11 листопада 2014 року у виконавчому комітеті Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, актовий запис № 12 розірвано.
Означеним судовим рішенням також вирішено наступне.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ». Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 09.08.2010 року Тростянецьким РВ УМВС України у Вінницькій області, на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в твердій грошовій сумі, що складає 1000,00 (одна тисяча) грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14.03.2017 року і до досягнення сином повноліття. Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 09.08.2010 року Тростянецьким РВ УМВС України у Вінницькій області, на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання в розмірі 500,00 (п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14.03.2017 року, до досягнення сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьох років. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 640 (шістсот сорок грн.) 00 коп. судового збору. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 500,00 (п`ятсот) грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 640 (шістсот сорок грн.) 00 коп. судового збору. Рішення в частині стягнення аліментів відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Дане судове рішення набрало законної сили 13.06.2017 року.
Так, позивач ОСОБА_1 , проживала без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
14.03.2022 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією безпосередньо військовою частиною НОМЕР_2 .
05.09.2022 року за №3662 на адресу ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 направлено сповіщення про те, що її син, водій ІНФОРМАЦІЯ_15 молодший сержант ОСОБА_3 , 1994 р.н., який приймав участь в обороні України у складі в/ч НОМЕР_3 та був вірний Військовій присязі виявивши стійкість та мужність загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 року під час виконання бойового завдання у бою за нашу Батьківщину. В означеному сповіщенні також зазначено, що воно є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.
Даний факт також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №2108 від 05.09.2022 року та довідкою про причину смерті №2108 від 06.09.2022 року.
Листом від 23.09.2022 року №3987 ІНФОРМАЦІЯ_6 на запит від 22.09.2022 року щодо надання копій документів загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 повідомив адвокату Щербань Віктору Сергійовичу наступне. ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), 14.03.2022 року був призваний на військову службу за мобілізацією безпосередньо військовою частиною НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ). Для звірки облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 з`являвся 14.02.2018. На той час, у графі про сімейний стан ОСОБА_3 вказав дружину ОСОБА_6 1994 року народження та сина ОСОБА_9 2016 року народження. У вересні 2022 року, при отриманні сповіщення про смерть військовослужбовця ОСОБА_3 , його батько - ОСОБА_13 , повідомив представнику ІНФОРМАЦІЯ_6 , про наявність у сина, цивільної дружини - ОСОБА_1 , про її вагітність та прогнозовані пологи у вересні 2022 року. Але офіційних підтверджень: про склад родини військовослужбовця станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 , не має. Будь-які особисті речі ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_6 не надходили.
Разом з тим, на момент призову ОСОБА_3 на військову службу за мобілізацією позивач була вагітна від нього. Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 215/3783/22 від 03.02.2023 року було встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 . Внесено зміни до актового запису про народження №322 від 14.09.2022 року, складеного Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у мсті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та змінивши прізвище дитини на " ОСОБА_2 ".

27.03.2023 року ОСОБА_1 як цивільна дружина загиблого ОСОБА_3 звернулась із заявою на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька, молодшого сержанта ОСОБА_3 .

Відповідно до копії довідки про доходи №2047 8691 1700 5019 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка видана пенсіонеру ОСОБА_1 , остання перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію в разі втр. годувал. (сум а пенсії за період з 01.10.2022р. по 30.09.2023р. складає 125 556,60 грн.). З означеної довідки також убачається, що пенсія по втраті годувальника виплачується на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом від 18.09.2023 року за №7/21309/13 ІНФОРМАЦІЯ_10 на адресу ОСОБА_1 направлено виписку з протоколу від 01.09.2023 року №16/в. Даним листом позивача повідомлено, що Міністром оборони України затверджені протоколи засідання Комісії Міністерства оборони України стосовно призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так, розглянувши подані документи, Комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дочці ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 року у період дії воєнного стану молодшого сержанта ОСОБА_3 (протокол № 16/в від 01.09.2023 року). Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 слід забезпечити надання гр. ОСОБА_1 , яка представляє інтереси малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , супровідного листа ІНФОРМАЦІЯ_10 та виписки з протоколу засідання Комісії під особистий підпис про отримання.

02.10.2023 року позивачем було отримано відмову Міністерства оборони України в призначенні одноразової грошової ОСОБА_2 , дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 , яка була оформлена у вигляді протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №16/в від 01.09.2023 року.

З п. 23 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01.09.2023 року №16/в убачається наступне. Розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. Відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168: 23. ОСОБА_1 , цивільній дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану молодшого сержанта ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_10 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 06.09.2022 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.12.2022 № 321/КП/16823, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , відносно якої рішенням Тернівського районного суду міста кривого Рогу від 03.02.2023 по справі № 215/3753/22 встановлено факт батьківства загиблого ОСОБА_3 . Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". У редакції статті 16-1 згаданого Закону, чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" що вказана у свідоцтві про смерть. ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 і на цю дату визначається право осіб на одержання одноразової грошової допомоги. Дочка ОСОБА_2 народилася після загибелі ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2). Відповідно до статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Одноразова грошова допомога, яка має виплачуватися членам сім 'ї загиблого, не є коштами, які належали померлому (спадкодавцеві), тому не входить до складу спадщини. Ураховуючи положення статті 25 Цивільного кодексу України - відмовити ОСОБА_1 у призначенні частки одноразової грошової допомоги на дочку ОСОБА_2 . Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Відповідно до копії довідки від 06.11.2023 року №220 Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, надана гр. ОСОБА_1 про те, що її донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , має статус члена сім`ї загиблого Захисника України відповідно до пункту 5 статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Довідка дійсна до 13.09.2036 року.

Листом Головного управління соціальної підтримки Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 20.12.2023 року №220/13/8696 на виконання вимог ухвали суду від 29.11.2023 року у справі №160/30873/23 повідомлено наступне. За результатами опрацювання в межах повноважень повідомляється, що до Департаменту через Дніпропетровський та Вінницький обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки надійшли документи для розгляду питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого ОСОБА_3 , які були встановленим порядком подані на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія). За результатами розгляду поданих документів Комісією були прийняті рішення про призначення часток одноразової грошової допомоги батьку ( ОСОБА_13 ), матері ( ОСОБА_10 ) та сину ( ОСОБА_9 ) загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану молодшого сержанта ОСОБА_3 , (витяги з протоколів засідання Комісії № 18/168 від 10.02.2023, № 176/168 від 02.06.2023, № 263/168 від 01.09.2023 додаються).

Так, відповідно до п. 45 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.02.2023 року №18/168 розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: 45. Батьку та матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану молодшого сержанта ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_10 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 06.09.2022 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.12.2022 № 321/КЦ/16823 - в розмірі 2/5 частини 15000000 грн., в сумі 6000000 (шість мільйонів) грн. 00 коп. у рівних частках кожному.

Відповідно до п. 33 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.06.2023 року №176/168 розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: 33. Сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану молодшого сержанта ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 06.09.2022 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.12.2022 № 321/КЦ/16823 - в розмірі 1/5 частини 15000000 грн., в сумі 3000000 (три мільйони) грн. 00 коп.

Відповідно до п. 30 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01.09.2023 року №263/168 розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: 30. Батьку, матері та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану молодшого сержанта ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_14, ІНФОРМАЦІЯ_10), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 06.09.2022 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.12.2022 № 321 /КЦ/16823 - в розмірі 3/20 частини 15000000 грн., в сумі 2250000 (два мільйони двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. у рівних частках кожному.

Вважаючи протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови у нарахуванні та виплати одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого, молодшого сержанта ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулась до суду із даною позовною заявою.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно із статтею 41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до частин першої, другої статті 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Частиною 3 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (статтю 16-2 доповнено пунктом 3 згідно із Законом №2489-IX від 29.07.2022 - застосовується з 24.02.2022).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 по даний час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.

Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок №975, тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як передбачено пунктом 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому згаданого пункту, та копію відповідного рішення суду.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" 28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168, згідно з пунктом 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 згаданої Постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях таких країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої згаданою постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 згаданої постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

За приписами абзацу 3 пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої згаданою постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Згідно абзацу 4 пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому згаданого пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивачу відмовлено у виплаті призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що на дату загибелі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ще не народилася.

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що у даному публічно-правовому спорі є з`ясування наявності у ОСОБА_2 правового статусу дитини (утриманця) загиблого військовослужбовця або приналежності позивача до ОСОБА_3 в статусі члена сім`ї останнього, перебування на його утриманні, як необхідних умов для виникнення у позивача права на одержання одноразової грошової допомоги у розумінні ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII.

Згідно статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У частинах 1-2 статті 6 Сімейного кодексу України законодавець визначив, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України).

Статтею 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 у справі № 240/5809/19, зауважив, що Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII визначення «члена сім`ї» не містить. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Отже, суд касаційної інстанції сформував правову позицію, згідно з якою для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести:

1) факт проживання з загиблим;

2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Такий самий підхід викладений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 456/1258/17.

Статтею 1 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Поставною ВР No789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що для цілей Конвенції дитиною є кожна людська істота до досягнення нею 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.

Відповідно до положень статті 2 Конвенції про права дитини держави - учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору, шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного етнічного або спеціального поводження майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях, щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За приписами частини 1 статті 27 Конвенції про права дитини держави- учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 3 Закону України «Про охорону дитинства», яка закріплює основні принципи охорони дитинства визначено, що всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За зазначених обставин, факт того, що дитина загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 народилася після його смерті не може бути підставою для висновку про те, що ця дитина не набула прав на отримання частки одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, оскільки такий підхід для тлумачення законодавства не відповідатиме положенням Закону № 2011-ХІІ, а також основним принципам охорони дитинства, а саме рівності прав і свобод дітей, які визначені нормативно-правовими актами, незалежно від народження, або будь-яких інших обставин.

Конституційний Суд України у Рішенні від 18.12.2018 № 12-р/2018 сформулював юридичну позицію щодо розуміння змісту статей 17, 65 Основного Закону України і визначив, що громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати додаткові гарантії соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладається обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, встановленими у статті 46 Основного Закону України; закріплення в Конституції України обов`язку держави щодо забезпечення соціального захисту громадян України, які захищають Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України, є запорукою його реалізації державою та недопущення зниження рівня соціального захисту цих осіб та членів їхніх сімей (абзаци другий - четвертий пункту 3 мотивувальної частини).

У Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що приписи статті 17 містяться в розділі І "Загальні засади" Конституції України, який визначає такі основи конституційного ладу в Україні, як, зокрема, суверенітет, територіальна цілісність та недоторканність України, захист яких покладається на Збройні Сили України та інші військові формування; особлива конституційна процедура внесення змін до цього розділу Конституції України обумовлена специфікою предмета його регулювання - основи конституційного ладу в Україні - зокрема необхідністю забезпечення національної безпеки і оборони України, потребами захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України як суверенної й незалежної, демократичної, соціальної та правової держави; зазначене є підставою для висновку, що особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту (абзаци перший, третій, четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

При цьому, рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 215/3783/22 від 03.02.2023 року було встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 . Внесено зміни до актового запису про народження №322 від 14.09.2022 року, складеного Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у мсті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та змінивши прізвище дитини на " ОСОБА_2 ".

Також суд вважає необхідним відмітити, що рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 215/3783/22 від 03.02.2023 року набрало законної сили 07.03.2023 року та у встановлений строк не було оскаржено в апеляційному порядку.

Крім того, суд зауважує, що чинним процесуальним законодавством, а саме ЦПК України, не передбачено можливості повторно звернутися до суду із фактом про встановлення батьківства у випадку набрання відповідним рішенням суду законної сили, оскільки пунктом 2 ч.1 ст.186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

До того ж, як вже зазначалось судом вище, що відповідно до копії довідки про доходи №2047 8691 1700 5019 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка видана пенсіонеру ОСОБА_1 , остання перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію в разі втр. годувал. (сум а пенсії за період з 01.10.2022р. по 30.09.2023р. складає 125 556,60 грн.). З означеної довідки також убачається, що пенсія по втраті годувальника виплачується на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже суд доходить висновку, що ОСОБА_2 має право на одержання одноразової грошової допомоги у розумінні ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII, як дитина загиблого військовослужбовця, яка б за життя батька перебувала на його утриманні.

Суд звертає увагу на те, що за своєю сутністю одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, тобто спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), відтак виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, дитини військовослужбовця з підстав дати її народження не відповідає змісту і меті закону.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що відмова комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 , є необґрунтованою, прийнятою без урахування усіх обставин, а також вимог законодавства, а тому суд дійшов до висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати п. 23 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №16/в від 01.09.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні частки одноразової грошової допомоги на дочку ОСОБА_2 .

Обираючи належний і ефективний спосіб захисту порушених прав, суд бере до уваги, що призначення одноразової грошової допомоги належить до дискреційних повноважень Міністерства оборони України, відтак суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2023 року із документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька, молодшого сержанта ОСОБА_3 та прийняти по ній обґрунтоване рішення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позивачка навела законні й обґрунтовані підстави для перегляду її заяви, а тому наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 1073,60 грн., адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача, і спір по суті вирішено на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 23 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №16/в від 01.09.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні частки одноразової грошової допомоги на дочку ОСОБА_2 .

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2023 року із документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька, молодшого сержанта ОСОБА_3 та прийняти по ній обґрунтоване рішення.

В решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України () документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник