Справа № 461/9214/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/9214/23 пров. № А/857/25540/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Гриньків І.С.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року (головуючий суддя: Кітов О.В., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, 27 жовтня 2023 року звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 01.08.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовує позов тим, що 15 липня 2023 року було складено постанову, згідно якої ОСОБА_1 , водій транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 здійснила зупинку за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивачка зазначає, що посадовою особою відповідача належним чином не був встановлений юридичний факт цього правопорушення. Відповідачем не надано доказів того, що саме позивач була суб`єктом адміністративного правопорушення. Зазначає, що позивач станом на 15 липня 2023 року перебувала за кордоном, а отже не могла вчинити адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Також позивач вважає, що зупинка автомобіля була здійснена без порушення вимог Правил дорожнього руху України.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року позов задоволено повністю.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати та прийняти нове судове рішення, яким залишити позов без розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що судом було необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки оскаржувану постанову позивачка особисто отримала 07 серпня 2023 року, а тому, подавши позов 27 жовтня 2023 року, порушила десятиденний строк на оскарження.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню повністю, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачку 15 липня 2023 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, як власника, за яким зареєстровано транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки було порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено»,

Згідно з долученим до клопотання представника відповідача рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія оскаржуваної постанови скеровувалась позивачці на адресу АДРЕСА_2 та отримана нею особисто 07.08.2023.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що лише 19 жовтня 2023 року, оновивши додаток «Дія» нею було виявлено інформацію про відкриття виконавчого провадження, за оспорюваною постановою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративної постанови.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України, відповідно до частин третьої, четвертої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно вимог частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки 6 (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 279-1 КУпАП днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 142 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

Згідно ч. 1 ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Частиною 1 ст. 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

При цьому, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (ч. 3 ст. 14-2 КУпАП).

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів № 1388 від 07 вересня 1998 року (Далі- Порядок) встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), присвоєння буквено-цифрової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформлення і видачі реєстраційних документів та/або їх формування в електронній формі

Згідно з абз. 1 п. 8 Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Окрім цього, згідно з п. 5 розділу ІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортного засобу, затвердженого Наказом МВС України від 06.11.2020 №779, в ЄДРТЗ формуються та реєструються заяви власників транспортних засобів у сфері державної реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку транспортних засобів, у тому числі заяви про внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу з обов`язковим присвоєнням програмними засобами ведення ЄДРТЗ кожній окремій заяві реєстраційного номера та фіксуванням дати і часу реєстрації.

При цьому, п.6 розділу ІІ встановлено, що до ЄДРТЗ уносяться такі відомості про власника (співвласника) транспортного засобу:

1. прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження;

2. повне найменування та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (для юридичних осіб);

3. адреса реєстрації місця проживання фізичної особи або адреса місцезнаходження юридичної особи;

4. назва, серія (за наявності), номер, дата видачі документа, що посвідчує особу, та найменування органу, який його видав;

5. реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника відповідно до закону).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при здійсненні державної реєстрації транспортного засобу, особа виконує покладений на неї законодавством обов`язок, надаючи при цьому персональні дані, які вносяться до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі ЄДРТЗ), та відповідно за цією особою закріплюється статус відповідальної особи із визначеним місцем проживання, що набуває значення місця реєстрації й транспортного засобу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.08.2023 інспектором з паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення РАП № від 01.08.2023 щодо позивачки ОСОБА_1 , з огляду на те, що вона є власником вищевказаного транспортного засобу.

Натомість, відомостей про належного користувача, що перебував за кермом в момент вчинення правопорушення, до ЄДРТЗ внесено не було.

Окрім цього, місцем реєстрації ОСОБА_2 , що відповідно є місцем реєстрації транспортного засобу, виходячи із даних, наведених у ЄДРТЗ, вказано АДРЕСА_2 .

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачкою не надано доказів наявності обставин, які б звільняли її від відповідальності в порядку ст. 279-3 КУпАП. Крім цього, сама позивачка у відповіді на відзив (а. с. 92 зворот) зазначили, що будь яка інша особа не керувала транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , а тому і не могла звертатися із заявою в порядку ст. 279-3 КУпАП.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення СБР № від 01.08.2023 було надіслано позивачці ОСОБА_1 , за якою зареєстрований згаданий вище транспортний засіб, на адресу реєстрації її місця проживання, що наведена в ЄДРТЗ ( АДРЕСА_2 і співпадає із адресою, зазначеною на 12 сторінці паспорта позивачки) 04.08.2023 рекомендованим листом.

Вказаному поштовому відправленню було присвоєно трек-номер « НОМЕР_3 », що підтверджується фотокопією повідомлення про вручення (а. с. 146), випискою за вищевказаним трек-номером з АТ «Укрпошта» (а. с. 147).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачка особисто отримала оскаржувану постанову 07 серпня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення із трек-номером « 180» (а. с. 146-147).

Натомість, до суду з позовом звернулася 27.10.2023, тобто з пропуском десятиденного строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, який встановлений ст. 289 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання позивачки, як на підставу для поновлення строку звернення до суду, що помешкання, яке знаходиться за адресою, куди була скерована вказана вище оскаржувана постанова, було продане згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.08.2022 (а. с. 97-98). Оскільки, позивачка не була стороною цього договору купівлі-продажу квартири від 30.08.2022, так як договір був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Крім цього, після продажу цієї квартири, позивачка продовжила бути зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_4 виданий Миколаївським РВ УМВС України у Львівській області 15.10.1998. (а. с. 6 зворот).

Щодо посилань позивачки про те, що вона у вказаний момент перебувала закордоном, а тому не могла дізнатися про винесення вказаної постанови, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки відповідно до наданої копії закордонного паспорту ОСОБА_1 , у період з 16.07.2023 по 30.09.2023 та з 01.10.2023, позивачка знаходилась на території України. (а. с. 110-112).

Таким чином, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачкою було пропущено строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а підстави для його поновлення відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 319 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 268, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року у справі № 461/9214/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 10.04.2024.