Справа № 440/15699/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа №440/15699/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 31.12.2022, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2016-2023 роки, грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2020-2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі окладу за військовим званням за 2020-2022 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 09.09.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 суму грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 суму грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2016-2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 суму грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2015 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням раніше виплачених сум згідно Архівної довідки від 19.09.2023 №179/1/7331;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 суму грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки в розмірі окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що він з липня 1995 року по вересень 2023 року проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема, з липня 2015 року по вересень 2023 року - у ІНФОРМАЦІЯ_3 . На думку позивача, у період з 29.01.2020 по 31.12.2022 йому не у повному обсязі нараховане грошове забезпечення, а саме - без урахування збільшення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, що також вплинуло на розрахунок з позивачем при звільненні з військової служби у вересні 2023 року. Звернення ОСОБА_1 щодо перерахунку грошового забезпечення та належних при звільненні виплат відповідач залишив без задоволення, внаслідок чого позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов /а.с. 42-45/ представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, визначеному законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020, "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 01.01.2021, "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 не підлягає застосуванню як розрахункова величина для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, оскільки з 01.01.2018 така розрахункова величина є сталою та становить 1762,00 грн.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 поновлено позивачу строк звернення до суду з цим позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

Позивач з липня 1995 року по вересень 2023 року проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема, з липня 2015 року по вересень 2023 року - у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що перебуває на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 16-17/.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 09.09.2023 №247 підполковника ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2023 №582 з військової служби у відставку відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "б" (за станом здоров`я), з 09.09.2023 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення /а.с. 18/.

Цим наказом визначено виплатити позивачу: грошову компенсацію за 112 календарних днів невикористаної додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій, за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки; одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% грошового забезпечення за 28 календарних років; грошову компенсацію за 35 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 45 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.

15.09.2023 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, у якій просив повідомити його, чи визначався розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 29.01.2020 по 20.05.2023 /а.с. 19/.

Листом від 06.10.2023 відповідач повідомив позивача про те, що грошове забезпечення військовослужбовців з 01.01.2018 розраховувалось виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного станом на 01.01.2018, у розмірі 1762,00 грн /а.с. 20/.

На цій підставі позивач звернувся до суду з позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За змістом частини першої статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

У силу абзацу третього пункту 14 цієї статті, у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, та якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 4 постанови №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Приміткою 1 Додатку 1 до постанови №704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до десяти гривень.

Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень (примітка Додатку 14 до постанови № 704).

У силу підпункту 3 пункту 5 постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям деталізовані приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.06.2018 №260 (надалі - Порядок №260).

Пунктами 1, 2 розділу ХХІІІ Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Відповідно до пункту 1 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги /пункт 9 розділу XXIV Порядку №260/.

У силу абзацу першого пункту 3 розділу ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення /пункт 5 Порядку №260/.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується наявності підстав для перерахунку розміру грошового забезпечення позивача за період з 29.01.2020 по 09.09.2023 з визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України від 14.11.2019 №294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020, від 15.12.2020 №1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 01.01.2021, від 02.12.2021 №1928-IX "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022, від 03.11.2022 №2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік", на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до постанови №704.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21, спірні відносини у якій є подібними цьому спору, зазначив, що постановою №704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, якою внесено зміни до Постанови №704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.» (пункт 6 постанови №103).

Постанова №103 набула чинності 24.02.2018.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови №704.

З урахуванням наведеного Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21 дійшов висновку про необхідність застосування до спірних відносин з 29.01.2020 (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, що до того ж залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022) положень пункту 4 постанови №704 у редакції до 24.02.2018, тобто у редакції, яка була чинна до набрання законної сили постановою №103.

Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.02.2021 у справах №200/3757/20-а, №200/3774/20-а, №240/11952/19, від 18.02.2021 у справі №200/3775/20-а, від 14.04.2021 у справі №240/12309/20, до спірних відносин не застосовуються, оскільки, з врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 19.10.2022 у справі №400/6214/21, від 28.02.2023 у справі №380/18850/21, від 23.05.2023 у справі №380/22021/21, від 27.07.2023 у справі №420/14418/22.

Встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих, згідно з постановою №704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зібраними у справі письмовими доказами підтверджено, що нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 09.09.2023 відповідач проводив без урахування зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня відповідного календарного року на підставі Закону про Державний бюджет.

Відповідач наведені обставини не заперечував.

Посилання відповідача на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №240/4946/18 та Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №520/5794/2020, у контексті розгляду цього спору суд визнає безпідставними, оскільки спірні відносини не є релевантними (у згаданих справах суди розглядали питання застосування положень пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ).

Так само необґрунтованими є посилання відповідача на ухвалу Верховного Суду від 13.09.2021 у справі №260/4262/20, адже у силу частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах (а не ухвалах) Верховного Суду.

Водночас суд також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 внесені зміни до пункту 4 постанови №704 шляхом викладення абзацу першого в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

Зазначені зміни набули чинності з 20.05.2023.

Суд зауважує, що у силу частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статей 113, 117 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

У силу частин першої, другої, четвертої статті 49 Закону №794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Отож визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців відноситься до повноважень Кабінету Міністрів України.

Також слід означити, що вищезгадана постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 у спірний період (з 20.05.2023 по 09.09.2023) не була визнана нечинною та/або скасована, а тому підлягала врахуванню відповідачами під час обчислення розміру грошового забезпечення позивача.

Викладення пункту 4 постанови №704 у згаданій редакції та встановлення фіксованої суми, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, у розмірі 1762,00 грн, свідчить про відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 20.05.2023 по 09.09.2023.

Водночас за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 обчислення грошового забезпечення позивача помилково здійснено із застосування у якості розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 - 1762,00 грн, тоді як такий розмір мав визначатись станом на 1 січня календарного року (у 2020 році - 2102,00 грн, у 2021 році - 2270,00 грн, у 2022 році - 2481,00 грн, у 2023 році - 2684,00 грн).

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд враховує, що ОСОБА_1 у спірний період проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_6 , що перебуває на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Отож порушене право позивача у спірних відносинах на підставі частини другої статті 9 КАС України належить захистити шляхом визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо обчислення ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, зобов`язавши ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 перерахунок грошового забезпечення (основних та додаткових його видів, а також премії) з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови №704, та провести його виплату з урахуванням раніше сплачених сум.

Щодо вимог позивача про перерахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2016-2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови №704, суд виходить з такого.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 09.09.2023 №247 визначено виплатити позивачу:

- грошову компенсацію за 112 календарних днів невикористаної додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій, за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки;

- одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% грошового забезпечення за 28 календарних років;

- грошову компенсацію за 35 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 45 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.

Виходячи з положень пункту 6 розділу XXXI, пункту 5 розділу XXXII Порядку №260 для обчислення грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки та додаткової відпустки учаснику бойових дій підлягало врахуванню грошове забезпечення за останньою займаною посадою.

Позивач звільнений з військової служби 09.09.2023.

Зі змісту розрахункового листа за вересень 2023 року суд встановив, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за 9 календарних днів вересня 2023 року обчислене з урахуванням таких його постійних основних та додаткових складових: посадовий оклад - 1776,00 грн, оклад за військовим званням (підполковник) - 423,00 грн, надбавка за вислугу років - 1099,50 грн, надбавка за особливості проходження служби - 2144,03 грн, надбавка за таємність - 177,60 грн, премія - 6926,40 грн; загалом - 12546,53 грн /а.с. 68, зі звороту/.

Для обчислення розміру компенсації за невикористані 192 календарі дні відпустки (112 + 35 + 45) враховано одноденне грошове забезпечення у розмірі 1394,06 грн; сума компенсації склала 267659,20 грн (192 х 1394,06 грн) /а.с. 68, зі звороту/.

А оскільки за вищенаведеним висновком суду грошове забезпечення позивача з 20.05.2023 (у т.ч., й у вересні 2023 року) правомірно обчислене відповідачем виходячи з розрахункової величини у розмірі 1762,00 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2016-2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови №704.

При цьому суд повторює, що відповідні виплати обчислені виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_1 за вересень 2023 року, що правомірно розраховане відповідачем з урахуванням фіксованої суми - 1762,00 грн, яка застосовується з 20.05.2023.

Таким чином, у задоволенні вищеописаної частини позовних вимог належить відмовити.

Щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій за 2015 рік, суд виходить з таких міркувань.

Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 09.09.2023 №247 не містив положення про виплату позивачу такої компенсації.

Водночас залученою до матеріалів справи копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 25.02.2003, підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій /а.с. 57, зі звороту/.

Копією витягу із послужного списку ОСОБА_1 підтверджено, що у 2015 році позивач з 1 січня по 10 липня проходив службу у 553 військовому представництву МОУ, а з 10 липня по 31 грудня - у Кременчуцькому ОМВК /а.с. 16-17/.

Архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19.09.2023 №179/1/7331, копія якої залучена до матеріалів справи /а.с. 28/, ОСОБА_1 повідомлено, що в наказах начальника 553 Військового представництва по стройовій частині за період з 11.04.2013 по 10.07.2015 інформація щодо надання позивачу додаткової відпустки як учаснику бойових дій відсутня.

Відповідач доказів надання ОСОБА_1 додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік на вимогу суду не надав.

Законом України від 14.05.2015 №426-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни" Закон №504/96-ВР доповнено статтею 16-2, у силу якої учасникам бойових дій, інвалідам війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні від 16.05.2019 у зразковій справі №620/4218/18, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, зазначив, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі, за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону №504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання грошової компенсації за невикористану відпустку учаснику бойових дій за 2015 рік.

Водночас, зважаючи на те, що позивач звільнений з військової служби 09.09.2023, розрахунок такої компенсації слід проводити виходячи з грошового забезпечення за вересень 2023 року, внаслідок чого підстав для обчислення суми компенсації з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, - немає.

Так само немає підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій за 2015 рік тривалістю 14 календарних днів, оскільки наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 09.09.2023 №247 положення про виплату позивачу такої компенсації не містив, а сам позивач із заявою (рапортом) про виплату відповідної компенсації до ІНФОРМАЦІЯ_4 не звертався.

Тож позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині належить задовольнити частково шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій за 2015 рік тривалістю 14 календарних днів виходячи з грошового забезпечення за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби.

Щодо перерахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки, суд враховує таке.

Відповідач у додаткових поясненнях від 05.04.2024 зазначив, що ОСОБА_1 у травні 2020 році виплачена грошова допомога на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, а у листопаді 2020 року - матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі окладу за військове звання; у жовтні 2021 року позивачу виплачені грошова допомога на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі окладу за військове звання 1410 грн; у травні 2022 року - виплачена грошова допомога на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, а у грудні 2022 року - матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі окладу за військове звання; у травні 2023 року виплачена грошова допомога на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Наведене підтверджено розрахунковими листами про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення у 2020 - 2023 роках, копіями наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , рапортів /а.с. 67-76/.

Також представник відповідача зазначив, що вищеописані виплати розраховані виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн.

А тому, враховуючи наведені вище висновку суду щодо помилковості обчислення грошового забезпечення позивача у період з 29.01.2020 по 19.05.2023 без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Інші судові витрати у справі відсутні.

Тож підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 здійснити за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (основних та додаткових його видів, премії), а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та провести його виплату з урахуванням раніше сплачених сум.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій за 2015 рік тривалістю 14 календарних днів виходячи з грошового забезпечення за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 (унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 07851296; вул. Шевченка, 78а, м. Полтава, Полтавська область, 36039).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба