Справа № 420/29930/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 11.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення пенсії з зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі з 23.02.1988 року по 15.04.1992 року та з 05.08.1992 року по 12.01.1993 року в колгоспі «Россия»; з 25.03.1993 року по 07.10.1997 року в колгоспі «Родина».

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачам строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзиви, третій особі - пояснень на позовну заяву.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що згідно до записів у трудовій книжці колгоспника за формою № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , 23.02.1988 року він вступив в члени колгоспу «Россия» Горностаєвського району Херсонської області. Позивач з 23.02.1988 року по 15.04.1992 року та з 05.08.1992 року по 12.01.1993 року працював в колгоспі «Россия»; з 25.03.1993 року по 07.10.1997 року працював в колгоспі «Родина» Горностаєвського району Херсонської області. Відповідачем при призначенні пенсії ОСОБА_1 не враховано: період роботи в колгоспі Россия» з 23.02.1988 року по 15.04.1992 року та з 05.08.1992 року по 12.01.1993 року в колгоспі; період роботи в колгоспі «Родина» з 25.03.1993 року по 07.10.1997 року оскільки не зазначено інформацію щодо відпрацьованого мінімуму трудової участі позивача у громадському господарстві у колгоспах «Россия» та «Родина», наразі можливість проведення перевірки щодо відпрацьованого мінімуму позивачем відсутня. Вказане призвело до не призначення позивачу пенсії. Позивач зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, та сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у перерахунку пенсії. Додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Крім того, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, розглянувши заяву від 04.05.2023 року та додані до неї документи, 11.05.2023 року прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за №03, оскільки не має законних підстав для призначення пенсії. Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років. Вік позивача - 61 рік 1 місяць. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону становить 29 років. У разі відсутності починаючи з 1 січня 2018 року страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року від 22 до 32 років. У разі відсутності починаючи з 1 січня 2018 року страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення 65 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року від 15 до 24 років. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону, зокрема військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України чоловіки мають право на призначення пенсії після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років. Страховий стаж позивача становить 18 років 11 місяців 12 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до стажу роботи не зараховано періоди згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 23.02.1988, оскільки відсутні підстави внесення записів про відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві (документ, його дата та номер), а саме: - з 23.02.1988 року по 15.04.1992 року та з 05.08.1992 року по 12.01.1993 року в колгоспі «Россия»; - з 25.03.1993 року по 07.10.1997 року в колгоспі «Родина».

Пояснень на позовну заяву від третьої особи до суду не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (вік 61 років на момент звернення до пенсійного фонду).

04 травня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою щодо призначення пенсії за віком.

Розглянувши звернення позивача за принципом «екстериторіальності» 11.05.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №03 про відмову у призначенні пенсії.

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 11.05.2023 року зазначено про те, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи не зараховано періоди згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 23.02.1988 року, оскільки відсутні підстави внесення записів про відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві (документ, його дата та номер), а саме: - з 23.02.1988 року по 15.04.1992 року та з 05.08.1992 року по 12.01.1993 року в колгоспі «Россия»; - з 25.03.1993 року по 07.10.1997 року в колгоспі «Родина».

Позивач не погодився із правомірністю рішення відповідача та звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто з наведеного вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 23.02.1988 року у період з 23.02.1988 року прийнятий в члени колгоспу «Россия», а звільнений 15.04.1992 року та з 05.08.1992 року був прийнятий в члени колгоспу «Россия», а звільнений 12.01.1993 року, з 25.03.1993 року прийнятий в члени колгоспу «Родина», а звільнений 07.10.1997 року. Вказані дані підтверджується підписами голови колгоспу та печаткою колгоспу.

При цьому, відповідачем не спростовуються наявні відповідні записи у трудовій книжці позивача, а саме щодо спірних періодів роботи позивача.

Суд звертає увагу, що вказані записи містять відмітки про кількість відпрацьованих днів за рік та кількість установлених мінімумів трудових днів, нарахування за рік. Вказані записи завірені печатками та підписами.

Суд зазначає, що не зарахування спірних періодів стажу суперечить принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, так як на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Згідно пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців», відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

З 29.07.1993 року порядок ведення трудових книжок регулюється «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок що й «Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.

Пунктом 4 постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року № 301 також передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність,

З огляду на зазначені нормативні акти, можливо прийти до висновків, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, відповідачем не надано до суду жодних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача, тому суд вважає, що їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 11.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії є протиправним.

Враховуючи протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 11.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії, та керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України, яка передбачає можливість виходу за межі позовних вимог для ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі з 23.02.1988 року по 15.04.1992 року та з 05.08.1992 року по 12.01.1993 року в колгоспі «Россия»; з 25.03.1993 року по 07.10.1997 року в колгоспі «Родина» та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 04.05.2023 року, із врахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 11.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі з 23.02.1988 року по 15.04.1992 року та з 05.08.1992 року по 12.01.1993 року в колгоспі «Россия»; з 25.03.1993 року по 07.10.1997 року в колгоспі «Родина» та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 04.05.2023 року, із врахуванням висновків суду, а в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 11.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення пенсії з зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі з 23.02.1988 року по 15.04.1992 року та з 05.08.1992 року по 12.01.1993 року в колгоспі «Россия»; з 25.03.1993 року по 07.10.1997 року в колгоспі «Родина» задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 11.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі з 23.02.1988 року по 15.04.1992 року та з 05.08.1992 року по 12.01.1993 року в колгоспі «Россия»; з 25.03.1993 року по 07.10.1997 року в колгоспі «Родина» та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 04.05.2023 року, із врахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА