Справа № 440/2587/24
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/2587/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2024 року через систему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Закарпатській області), у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у перерахунку пенсії №65 від 13.09.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести з 05.09.2023 ОСОБА_1 на інший вид пенсії (за віком на пільгових умовах), з урахуванням пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі в період 05.12.1992 по 31.12.1994 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Північ», з 01.04.1995 по 08.04.1996 в Закритому акціонерному товаристві «Бурова інтернаціональна компанія», з 18.04.2000 по 31.12.2004 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтернефтегазсервіс», в період 01.01.2005 по 20.11.2017 у ТОВ «КНГ-СЕРВІС», м. Нягані Тюменської області Російської Федерації.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у перерахунку пенсії №65 від 13.09.2023 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки припинення участі РФ в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), так само як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328, не є підставою для відмови в обчисленні стажу його роботи, оскільки такий стаж набутий до прийняття таких рішень.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/2587/24. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано від відповідача та від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області докази та встановлено строк для їх подання до суду.

04 квітня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву /а.с. 65-67/, у якому представник ГУ ПФУ в Закарпатській області просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що зарахування даних, наданих позивачем довідок від 25.10.2017 №243-к, виданої ПАТ буровою компанією «Букрос» (періоди роботи з 05.12.1992 по 31.12.1994), від 22.09.2017 №2674/4 (періоди роботи з 01.04.1995 по 08.04.1996) та №2674 (періоди роботи з 18.04.2000 по 31.12.2004), виданих архівним відділом адміністрації м. Нягани, що знаходиться на території Російської Федерації, можливе лише у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Також зазначає, що 11 червня 2022 року Росія вийшла із Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, тому призначення пенсії здійснюється на підставі національного законодавства, а саме Закону України Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, відповідно до якого особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу роботи не менше 35 років.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторони, викладені у заяві по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області.

05.09.2023 громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /зворот а.с. 20/, звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про перехід на інший вид пенсії /а.с. 48/.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді було передано на розгляд до ГУ ПФУ у Закарпатській області.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Закарпатській області прийнято рішення №65 від 13.09.2023 про відмову у перерахунку пенсії згідно заяви від 05.09.2023 /зворот а.с. 6, а.с. 46/.

Вказане рішення вмотивовано тим, що документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року. Відповідно наданих заявником довідок від 25.10.2017 №243-к, виданої ПАТ Буровою компанією "Букрос" (періоди роботи з 05.12.1992 по 31.12.1994); від 22.09.2017 №2674/4 (періоди роботи з 01.04.1995 по 08.04.1996) та №2674 (періоди роботи з 18.04.2000 по 31.12.2004), виданих архівним відділом адміністрації м. Нягани.

Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ у Закарпатській області №65 від 13.09.2023 про відмову у перерахунку пенсії та звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню ГУ ПФУ у Закарпатській області №65 від 13.09.2023 про відмову у перерахунку пенсії, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Приписами частини другої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, з аналізу наведеного вище, виходить, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; трудовий стаж, зокрема пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою, а необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З аналізу наведеного вище, виходить, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Зазначена вище постанова набрала чинності 02.12.2022.

Відтак, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Слід зазначити, що частиною 2 статті 13 Угоди передбачено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу роботи.

Згідно з пунктом 5 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Підпунктом 2.1 пункту 2 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року, відповідно до якого Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області відноситься до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 31.12.1985 /зворот а.с. 24, а.с. 25-27/ позивач:

- 05.12.1992 - прийнятий в Полтавське підприємство бурових робіт в автотранспортний цех водієм 1 класу, робота в місцевості прирівняна до районів Крайньої Півночі (підстава внесення запису: наказ №832 від 25.11.1992) (запис №8);

- 01.01.1995 - у зв`язку зі створенням на базі Полтавського ПБР АТ "Букрос" ТОО "Север" переведений водієм 1 класу АБЦ-1 (підстава внесення запису: наказ №115к від 30.12.1994) (запис №9);

- 01.04.1995 - звільнений в порядку переводу в ЗАТ "Біком" (підстава внесення запису: наказ №21к від 28.03.1995) (запис №10);

- 01.04.1995 - прийнятий в ЗАТ "Біком" водієм 1 класу автотранспортного цеху, ЗАТ "Біком" вахтово-експедиційний метод роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (підстава внесення запису: наказ №1к від 31.03.1995) (запис №12);

- 08.04.1996 - звільнений у зв`язку з переводом (підстава внесення запису: наказ №22-к від 24.03.1996) (запис №13);

- 18.04.2000 - прийнятий в ТОВ "Інтернафтогазсервіс" машиністом А-50 шостого розряду в автотранспортний цех (машиністом підземника для опробування свердловин), робота в місцевості прирівняна до районів Крайньої Півночі, вахтовий метод роботи (підстава внесення запису: наказ №44-к від 22.04.2000) (запис №8);

- 31.12.2004 - звільнений за пунктом 2 ст.77 Трудового кодексу РФ за закінченням терміну дії трудового договору (підстава внесення запису: наказ №61-к від 31.12.2004) (запис №9);

- 01.01.2005 - прийнятий в ТОВ "КНГ-Сервіс" машиністом підйомника по опробуванню свердловин /А-50/ шостого розряду в автотранспортний цех вахтовим методом роботи, місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі (підстава внесення запису: наказ №1-к від 01.01.2005) (запис №10);

- 20.11.2017 - звільнений за пунктом 3 частини 1 статті 77 Трудового кодексу РФ за власним бажанням (підстава внесення запису: наказ №265 о/с від 20.11.2017) (запис № 13).

Отже, трудовою книжкою ОСОБА_1 підтверджується пільговий стаж роботи позивача у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі: з 05 грудня 1992 року по 31 грудня 1994 року у Полтавському управління бурових робіт, яке з 21.01.1994 перейменовано у Відкрите акціонерне товариство бурова компанія "Букрос", з 01 квітня 1995 року по 08 квітня 1996 року у Закритому акціонерному товаристві "Бурова інтернаціональна компанія" (Біком), з 18 квітня 2000 року по 31 грудня 2004 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Інтернафтогазсервіс", з 01 січня 2005 року по 20 листопада 2017 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю "КНГ-Сервіс".

Також позивачем було надано до органу Пенсійного фонду України:

- довідку Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" №243-к від 25.10.2017, уточнюючу особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії по старості та підтверджуючу постійну зайнятість на пільговій роботі, видану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він дійсно працював повний робочий день в Полтавському управлінні бурових робіт, яке з 21.01.1994 перейменоване у відкрите акціонерне товариство бурова компанія "Букрос" на підставі наказу Держнафтогазу України №21 від 21.01.1994, з 01.06.2016 відкрите акціонерне товариство бурова компанія "Букрос" перейменовано в публічне акціонерне товариство бурова компанія "Букрос" на підставі наказу №4 від 31.05.2016, з 05.12.1992 (наказ про прийняття №832 від 25.11.1992) по 31.12.1994 переведений в ТОО "Север" (наказ про переведення №115-к від 30.12.1994) в якості водія автотранспортного цеха. ОСОБА_1 працював на об`єктах Талінського родовища, Октябрського району, Тюменської області, Ханти-Мансійського автономного округу, в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, працював вахтово-експедиційним методом з повним виробітком норми робочого часу по виробничому календарю /а.с. 49/;

- довідку Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" №242 від 25.10.2017 про заробітну плату для розрахунку пенсії, виданої ОСОБА_1 /зворот а.с. 49/;

- довідку Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" №244 від 25.10.2017 /а.с. 50/;

- копії наказів Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" №8-к від 22.09.2016, №9-к від 22.09.2016 /зворот а.с. 50, а.с. 51/;

- архівну довідку Архівного відділу Адміністрації міста Нягані №2674/3 від 22.09.2017 /зворот а.с. 51, а.с. 52/;

- архівну довідку Архівного відділу Адміністрації міста Нягані №2674/4 від 22.09.2017 /зворот а.с. 52-53/;

- архівну довідку Архівного відділу Адміністрації міста Нягані №2674 від 22.09.2017 /зворот а.с. 52, а.с. 53/;

- копію наказів ТОВ "КНГ-Сервіс" від 30.04.2016 №257 "Про проведення спеціальної оцінки умов праці", від 08.12.2011 №1169 "Про результати атестації робочих місць по умовам праці" /а.с. 55, 57-58/;

- довідку ТОВ "КНГ-Сервіс" №109 від 10.10.2017, уточнюючу особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пенсії /зворот а.с. 55, а.с. 56/;

- копію карти ТОВ "КНГ-Сервіс" №316034.100А спеціальної оцінки умов праці /а.с. 59-60/.

За приписами статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.94, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін і доказовою силою офіційних документів.

01.12.2022 прийнято Закон України Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року №2783-IX (далі по тексту - Закон №2783-IX), яким керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162). Вирішено керуючись положеннями статті 54 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 84 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

Отже, Законом №2783-IX зупинено дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчинену від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифіковану Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, тому до документів, виданих на території Російської Федерації, при їх пред`явленні на території України застосовуванню підлягала вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, яка є чинною у відносинах України з Російською Федерацією.

Після зупинення дії Конвенції виникла ситуація, коли громадяни України, які мали документи, видані на території, зокрема, Російської Федерації, з метою проставлення на таких документах апостилю мали б їхати на територію держави-агресора, зокрема, Російської Федерації.

Водночас 04.02.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», якою установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Таким чином, під час дії воєнного стану, виготовлені на території Російської Федерації, установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою документи, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Законами України неодноразово затверджувалися Укази Президента України про продовження дії воєнного стану в Україні та на час розгляду цієї справи воєнний стан в Україні триває.

Станом на 24 лютого 2022 року перелічені вище документи, видані на території Російської Федерації, приймалися на території України без спеціального посвідчення в силу Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, дія якої була зупинена лише Законом №2783-IX від 01.12.2022, тому надані позивачем документи підлягають прийняттю на території України без спеціального посвідчення (проставлення апостиля).

Отже, до пільгового стажу роботи підлягають зарахуванню періоди роботи ОСОБА_1 в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі: з 05 грудня 1992 року по 31 грудня 1994 року у Полтавському управлінні бурових робіт, яке з 21.01.1994 перейменовано у Відкрите акціонерне товариство бурова компанія "Букрос", з 01 квітня 1995 року по 08 квітня 1996 року у Закритому акціонерному товаристві "Бурова інтернаціональна компанія" (Біком), з 18 квітня 2000 року по 31 грудня 2004 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Інтернафтогазсервіс", з 01 січня 2005 року по 20 листопада 2017 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю "КНГ-Сервіс".

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, суд дійшов висновку, що рішення від 13 вересня 2023 року №65 про відмову у перерахунку пенсії, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України.

З метою ефективного поновлення прав позивача вважає за необхідне, керуючись приписами частини 2 статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 вересня 2023 року про перехід на інший вид пенсії, зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі: з 05 грудня 1992 року по 31 грудня 1994 року у Полтавському управлінні бурових робіт, яке з 21.01.1994 перейменовано у Відкрите акціонерне товариство бурова компанія "Букрос", з 01 квітня 1995 року по 08 квітня 1996 року у Закритому акціонерному товаристві "Бурова інтернаціональна компанія" (Біком), з 18 квітня 2000 року по 31 грудня 2004 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Інтернафтогазсервіс", з 01 січня 2005 року по 20 листопада 2017 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю "КНГ-Сервіс".

Питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, у даному випадку визначеного за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Закарпатській області, і підлягає вирішенню Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області в ході повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 05 вересня 2023 року про перехід на інший вид пенсії після зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періодів роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі: з 05 грудня 1992 року по 31 грудня 1994 року у Полтавському управлінні бурових робіт, яке з 21.01.1994 перейменовано у Відкрите акціонерне товариство бурова компанія "Букрос", з 01 квітня 1995 року по 08 квітня 1996 року у Закритому акціонерному товаристві "Бурова інтернаціональна компанія" (Біком), з 18 квітня 2000 року по 31 грудня 2004 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Інтернафтогазсервіс", з 01 січня 2005 року по 20 листопада 2017 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю "КНГ-Сервіс".

За таких обставин, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести з 05.09.2023 ОСОБА_1 на інший вид пенсії (за віком на пільгових умовах) слід залишити без задоволення, оскільки адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, натомість, здійснює контроль за легітимністю прийняття рішення.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на викладене вище, позивач повинен сплатити за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір у розмірі 968,96 грн. (3028 грн. * 0,4*0,8).

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у загальному розмірі 1181,20 грн., що підтверджується копіями: квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №26 від 05.12.2023 у розмірі 1073,60 грн /а.с. 20/ та квитанції АТ "А-Банк" №6980-2467-0455-7497 від 03.03.2024 у розмірі 107,60 грн. /а.с. 24/ та виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 31-32/, тобто у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, при частковому задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (968,96 грн./2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ідентифікаційний код 20453063) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 13 вересня 2023 року №65 про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 вересня 2023 року про перехід на інший вид пенсії, зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі: з 05 грудня 1992 року по 31 грудня 1994 року у Полтавському управлінні бурових робіт, яке з 21.01.1994 перейменовано у Відкрите акціонерне товариство бурова компанія "Букрос", з 01 квітня 1995 року по 08 квітня 1996 року у Закритому акціонерному товаристві "Бурова інтернаціональна компанія" (Біком), з 18 квітня 2000 року по 31 грудня 2004 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Інтернафтогазсервіс", з 01 січня 2005 року по 20 листопада 2017 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю "КНГ-Сервіс".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич