Справа № 420/28508/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом громадянина Вірменії ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 15 червня 2023 року № 9314 та зобов`язання здійснити обмін посвідки на постійне проживання, вирішив задовольнити адміністративний позов.

І. Суть спору:

Позивач, громадянин Вірменії ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просив:

1.Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 15 червня 2023 року № 9314 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Вірменії ОСОБА_1 .

2.Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області 24.05.2011 року громадянина Вірменії ОСОБА_1 .

ІІ. Аргументи сторін.

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач звертає увагу, що відповідач відмовив йому в обміні посвідки на постійне проживання, не маючи при цьому вже прийнятого рішення про скасування його дозволу на імміграцію в Україну, що свідчить про незаконність спірного рішення. Крім того, вказане рішення міграційного органу суперечить нормам чинного законодавства України, оскільки в ньому не зазначено причини такої відмови, а тому неможливо усунути обставини, у зв`язку з якими позивачу відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.

Крім того, позивач наголосив, що він звернувся до відповідача з заявою саме про обмін посвідки на постійне проживання відповідно до пп.5 п.7 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабміну України від 25 квітня 2018 року № 321 та надав до заяви необхідний перелік документів, визначений п.40 цього Порядку. Таким чином, з огляду на зазначене, позивач не повинен був надавати документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну відповідно до пп. 5 п.7 Порядку № 321.

(б) Позиція Відповідачів

08.11.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник наголосив, що відповідач всебічно проаналізував матеріали справи позивача та прийняв обґрунтоване рішення від 15.06.2023 № 9314 про відмову йому в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання, враховуючи відсутність підтвердження проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до підпункту 3 пункту 62 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 у зв`язку з тим, що дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

ІІІ Процедура та рух справи

23.10.2023 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до провадження та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.02.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд зупинив провадження у справі до моменту отримання витребуваних доказів.

08.04.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд поновив провадження у справі.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

20.05.2011 позивач звернувся до ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області із заявою, в якій просив оформити йому посвідку на постійне проживання в Україні.

24.05.2011 позивачу оформлено посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 .

12.06.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо обміну його посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , у зв`язку з досягненням 25-річного віку.

15.06.2023 відповідач прийняв рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 3 пункту 62 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабміну України від 25 квітня 2018 року № 321.

IV. Джерела права та висновки суду

Згідно ст. 2 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території. Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України №2491-III від 7 червня 2001 року "Про імміграцію" (далі -Закон №2491-III).

Відповідно до положень ст. 1 Закону №2491-III імміграція це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Статтею 6 Закону №2491-III визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.

Так, за приписами частини 1 пунктів два і три цієї норми спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи: перевіряють правильність оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутність підстав для відмови у його наданні; приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Суд встановив, що позивач звернувся до відповідача із заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку з досягненням 25-річного віку.

Відповідно до п. 9 Порядку №321 оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів".

Положеннями пункту 21 Порядку №321 встановлено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32-34 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку.

При цьому, відповідно до пункту 22 Порядку №321, у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Згідно з пунктами 36 та 37 Порядку №321, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів.

Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, «Аркан» або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Чинність дозволу на імміграцію, копія якого надана іноземцем або особою без громадянства, перевіряється шляхом вивчення матеріалів справи про надання такого дозволу.

У разі необхідності підтвердження відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть до Мін`юсту в електронній формі захищеними каналами зв`язку надсилаються відповідні запити, відповідь на які Мін`юст надає протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. У разі відсутності можливості надіслання запитів у електронній формі запити надсилаються у паперовій формі.

У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особу без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів.

Відповідно до пункту 42 Порядку №321 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 36 і 37 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Пошук у Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).

До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку, відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються іноземцем або особою без громадянства, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.

Згідно пунктів 43, 44 Порядку №321 рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Пунктом 46 Порядку №321 передбачено, що після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Суд встановив, що 15.06.2023 відповідач прийняв рішення про відмову позивачу в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 на підставі пп. 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Кабінетом Міністрів України 321 від 25.04.2018.

Підпунктом 3 пункту 62 Порядку №321 передбачено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли, зокрема, дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

Однак, суд звертає увагу, що оскаржуване рішення не містить посилань, які саме відомості щодо позивача не були підтверджені даними з баз даних Реєстру, картотек. Доказів того, що позивачем для отримання посвідки було надано інформацію, що не підтверджується даними, отриманими з баз даних Реєстру, картотек, відповідачем також не надано до суду.

У свою чергу, прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції відповідних державних органів, які на підставі заяви іммігранта, аналізу отриманої інформації, матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу. Рішення про надання дозволу на імміграцію є підставою для отримання посвідки на постійне проживання.

Компетентний орган державної влади при прийнятті рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україні та оформленні посвідки на постійне проживання в Україні проводив необхідну перевірку поданих документів та з`ясовував у межах своєї компетенції питання щодо наявності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію.

Суд встановив, що при видачі посвідки на постійне проживання позивачу була проведена перевірка законності залишення позивача на постійне проживання на території України, будь-яких підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію виявлено не було та визнано позивача таким, що має дозвіл на імміграцію, що мало наслідком надання йому посвідки на постійне проживання в Україні.

Таким чином, позивач користувався протягом цього часу посвідкою на постійне проживання в Україні, маючи обґрунтоване сподівання на належне виконання суб`єктом владних повноважень своїх повноважень під час оформлення посвідки на постійне проживання в Україні.

Згідно з п. 63 Порядку, копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається рекомендованим листом такій особі і приймаючій стороні.

Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в оформленні чи видачі посвідки, за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку .

Не зазначення причин відмови в oфopмленні (видачі) посвідки на постійне проживання не дають реалізувати позивачу надане законом право повторного звернення з заявою про обмін посвідки, що складає порушення такого права.

З огляду на викладе, за відсутності обгрунтування підстав відмови в оформленні (видачі) посадки на постійне проживання, невизначеності, яка саме інформація, надана позивачем для обміну посвідки на постійне проживання не була підтверджена засобами Реєстру відповідача оскаржуване рішення є необгрунтованим та порушує право позивача на усунення недоліків та повторне звернення до органу ДМС України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач подав всі передбачені п. 40 Порядку документи для обміну посвідки на постійне проживання по досягненню ним 25-річного віку.

Заява-анкета позивача про обмін посвідки на постійне проживання була перевірена уповноваженими особами ДМС України та прийнята до розгляду, тобто вона відповідала усім вимогам, визначеним законодавством і це було підтверджено органами ДМС України.

Відповідно п. 44 Порядку, якщо посвідка, що підлягає обміну, була видана територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, якого подано заяву-анкету про оформлення, обмін посвідки, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС порівнює дані іноземця або особи без громадянства та їх фотозображення з даними, наведеними в заяві- анкеті про оформлення посвідки, що підлягає обміну, та даними відомчої інформаційної системи ДМС і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

Рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні (п. 43 Порядку).

Порядком чітко визначено, що повноваження територіального органу ДМС при вирішенні питання про обмін посвідки на постійне проживання обмежені перевіркою лише підстав для такого обміну та підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 62 Порядку № 321.

Законодавцем відокремлюється поняття «обмін» посвідки та її «оформлення». Під різне нормативне регулювання підпадає як порядок розгляду заяви, так і підстави для прийняття рішення і кінцевий результат розгляду заяви.

До відповідача позивач звернувся із заявою саме про обмін посвідки на постійне проживання по досягненню ним 25-річного віку та надав до заяви необхідний перелік документів, визначений п. 40 цього Порядку.

Позивач не був зобов`язаний надавати документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну, відповідно до пп. 5 п.7 Порядку. Таким чином, якщо для обміну посвідки у зв`язку з досягненням 25-річного віку не потрібно надавати документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну, то й відсутні підстави дія проведення такої перевірки в межах розгляду цієї заяви та нездійснення обміну посвідки у зв`язку з досягненням 25-річного віку.

Крім того, суд звертає увагу, що за відсутності рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію на час ухвалення рішення про відмову в обміні посвідки на постійне проживання, відповідач не може посилатись на відсутність підстав дія отримання позивачем дозволу на імміграцію та відмовляти позивачу у обміні посвідки на постійне проживання, у зв`язку з досягненням 25-річного віку.

Матеріали міграційної справи не містять доказів проведення службової перевірки за фактом безпідставного та/або оформлення та видачі позивачу посвідки на постійне проживання.

Повноваження органу ДМС України при розгляді заяви про обмін посвідки на постійне проживання обмежуються перевіркою лише підстав для такого обміну та підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки.

Повноваження відповідача як суб`єкта владних повноважень мають чіткі обмеження, які у даному випадку зводяться до того, що під час вирішення питання про обмін посвідки на постійне проживання він позбавлений можливості надавати оцінку правомірності видачі дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання.

Крім того, суд встановив, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про відсутність підтвердження проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, суд наголошує, що зі змісту відзиву не зрозуміло, в який саме день та час здійснювався виїзд перевіряючих осіб, за адресою місця проживання позивача. Також незрозумілим залишається у який спосіб зазначена інформація була проаналізована та чому вона (інформація) не підкріплена жодними письмовими та або/електронними доказами.

Таким чином, при розгляді заяви позивача про обмін посвідки на постійне проживання по досягненню 25-річного віку відповідач вийшов за межі наданих законом повноважень, що підтверджує незаконність ухваленого рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.

Щодо здійснення видачі (обміну) посвідки на постійне проживання, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Водночас, повноваження відповідача в частині здійснення видачі (обміну) посвідки на постійне проживання не належать до дискреційних.

Враховуючи встановлені під час розгляду обставини суд вважає, що саме зобов`язання відповідача здійснити обмін посвідки на постійне проживання в Україні позивачу є ефективним способом захисту порушених прав позивача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 244-246 КАС України -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов - задовольнити.

2.Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 15 червня 2023 року № 9314 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Вірменії ОСОБА_1 .

3.Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області 24.05.2011 року громадянина Вірменії ОСОБА_1 .

4.Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь громадянина Вірменії ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три),60 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: громадянин Вірменії ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44; .

Суддя: Оксана БОЙКО