Справа № 200/969/24
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року Справа№200/969/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення №74 від 25.08.2023 року про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 періоди роботи 08.08.2001 - 19.08.2002, 03.09.2002 - 31.07.2008, 01.08.2008 - 26.09.2011, 17.10.2011 - 05.02.2015, 24.11.2015 - 28.01.2016, 08.02.2016 - 30.04.2016, 01.05.2016 - 18.08.2023 та з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, як передбачено роз`ясненням від 20.01.1992 № 8 Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи 03.09.2002 - 31.07.2008, 01.08.2008 - 26.09.2011, 17.10.2011 - 05.02.2015, 24.11.2015 - 28.01.2016, 08.02.2016 - 30.04.2016, 01.05.2016 - 18.08.2023, та прийняти рішення про призначення пенсії згідно ч.3 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області копію пенсійної справи, розрахунок стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі-КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 18.08.2023 року подав заяву про призначення пенсії за наявності пільгового стажу, як працівник провідної професії (прохідник підземний), що має право на пенсію незалежно від віку при наявності стажу не менше 20 років із застосування коефіцієнту 1 рік 3 міс., та пільговий підземний стаж 25 років та вище. Рішенням №74 від 25.08.2023 року відповідач відмовив йому у призначенні пенсії, та зазначив, що пільговий стаж роботи становить 19 років 05 місяців 09 днів. Крім того, зазначив, що відповідачем протиправно при обчисленні пільгового стажу не було застосовано кратність пільгового стажу на провідних професіях, що перелічені у частині третій статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не застосовані роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування пільгового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважає, що у нього наявний стаж за провідною професією більше 20 років, що є достатнім для призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058. Рішення відповідача №74 від 25.08.2023 року про відмову у призначенні пенсії вважає протиправним, просив задовольнити позов.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка від 18.08.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та пакетом документів. На підставі вказаної постанови, за принципом екстериторіальності, документи ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком розглядалися і, відповідно, рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №74 від 25.08.2023 приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. Зазначив, що періоди роботи з 28.11.2002 по 31.07.2008 були зараховані до стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 згідно частини 3 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми ОК-5. Періоди роботи з 01.08.2008 по 11.08.2008, з 31.08.2008 по 20.09.2011, з 17.10.2011 по 30.03.2012, з 01.04.2012 по 30.07.2012, з 01.08.2012 по 29.11.2012, з 01.12.2012 по 29.04.2013, з01.05.2013 по 30.03.2014, з 01.04.2014 по 29.06.2014, з 01.07.2014 по 30.08.2014, з 01.09.2014 по 05.02.2015, з 08.02.2016 по 11.07.2023 були зарахований до стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 згідно частини 3 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до долучених пільгових довідок та Індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми ОК-5. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 16.08.2001 по 19.08.2002, з 03.09.2002 по 22.11.2002, оскільки згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми ОК-5 відсутні дані про місце реєстрації підприємства, а також відсутні уточнюючі довідки згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Порядком № 637 (додаток №5). Періоди роботи позивача з 12.08.2008 по 30.08.2008, з 21.09.2011 по 26.09.2011, 31.03.2012 по 31.03.2012, з 31.07.2012 по 31.07.2012, з 30.11.2012 по 30.11.2012, з 30.04.2013 по 30.04.2013, з 31.03.2014 по 31.03.2014, з 30.06.2014 по 30.06.2014, з 31.08.2014 по 31.08.2014 не зараховані до пільгового стажу за даними пільгових довідок №02/068 від 27.07.2020 та №26/91 від 01.04.2022, оскільки позивач за дані періоди перебував у відпустках без збереження заробітної плати. Період роботи з 01.01.2016 по 28.01.2016 не зараховано до пільгового стажу роботи, оскільки згідно пільгової довідки № 02/068 від 27.07.2020 пільговий стаж починається з 08.02.2016 року. Період з 12.07.2023 по 18.08.2023 не зараховано до пільгового стажу роботи за списком № 1 для обчислення пенсії, оскільки згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми ОК-5 за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків. Однак період з 01.07.2023 по 11.07.2023 порахований до пільгового стажу роботи згідно довідки №02/709 від 11.07.2023. Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у позивача відсутнє.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 01 липня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_1 ), є особою, що претендує на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () є суб`єктом владних повноважень, органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

18.08.2023 року позивач звернувся органу Пенсійного фонду України із заявою №2540 про призначення пенсії за віком.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 16 серпня 2001 року, що ОСОБА_1 працював на Шахті ім. А.Г. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» у період з 08.08.2001 по 19.08.2002 року, а саме:

- у період з 08.08.2001 по 15.08.2001 року заняття в учбовому пункті;

- на підставі наказу 259к від 15.08.2001 року прийнято учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу 287к від 10.09.2001 року переведено гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу 258к від 19.09.2002 року звільнено за ст. 38 ч. 1 КЗпП України за власним бажанням.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 16 серпня 2001 року, що ОСОБА_1 працював у Шахтопрохідницькому будівельному управлінні №3 Державного відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка» у період з 03.09.2002 по 31.07.2008 року, а саме:

- на підставі наказу № 114к від 03.09.2002 року прийнято тимчасово на 2 місяці учнем прохідника і направлено на курси прохідників;

- на підставі наказу № 139к від 22.10.2002 року переведено учнем прохідника з повним робочим днем на підземній роботі;

- на підставі наказу № 157к від 28.11.2002 року переведено прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі;

- на підставі наказу Міністра вугільної промисловості України за №83 від 20.02.2008 року ДВАТ трест «Донецькшахтопроходка» перейменоване в ВАТ трест «Донецькшахтопроходка»;

- на підставі наказу № 65к від 31.07.2008 року звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 16 серпня 2001 року, що ОСОБА_1 працював у Шахтопрохідному будівельному управлінні №3 ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» у період з 01.08.2008 по 26.09.2011 року, а саме:

- на підставі наказу № 1к від 01.08.2008 року прийнято прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі;

- на підставі наказу № 407-к від 26.09.2011 року звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 16 серпня 2001 року, що ОСОБА_1 працював у ВП Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» у період з 17.10.2011 по 05.02.2015 року, а саме:

- на підставі наказу № 159-к від 17.10.2011 року прийнято прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу № 13к від 05.02.2015 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 16 серпня 2001 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Донбасвуглепроходка» у період з 24.11.2015 по 28.01.2016 року, а саме:

- на підставі наказу № 110-к від 24.11.2015 року прийнято прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею;

- на підставі наказу № 08-к від 28.01.2016 року звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 16 серпня 2001 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» у період з 08.02.2016 по 30.04.2016 року, а саме:

- на підставі наказу № 92-к від 05.02.2016 року прийнято прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі;

- на підставі наказу № 242к від 29.04.2016 року звільнено за п. 5 ст. 38 КЗпП України за переводом в ТОВ «Шахтобудівельна компанія».

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 16 серпня 2001 року, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «Шахтобудівельна компанія» у період з 01.05.2016 року, а саме:

- на підставі наказу № 6к від 29.04.2016 року прийнято за переводом з ТОВ «ШБД «Донецькшахтопроходка» прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі.

Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №26/91 від 01.04.2022 року, видана ВП Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», відповідно до якої за період з 17.10.2011 по 05.02.2015 року ОСОБА_1 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією підземний прохідник на дільниці ПР-3, ПР-1, з повний робочим днем під землею, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1а, підстава Постанова КМУ №36 від 16.01.2003 року, згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Б/відпустка: березень 2012-1 день, липень 2012-1 день, квітень 2013-1 день, березень 2014-1 день, червень 2014-1 день, серпень 2014-1 день.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №02/709 від 11.07.2023 року, видана ТОВ Шахтобудівельна компанія», відповідно до якої ОСОБА_1 працює повний робочий день та виконує роботи зі шкідливими та важкими умовами праці повний робочий день на підземних роботах на ПАТ «ШУ «Покровське», яке веде видобуток вугілля підземним способом і за період з 01.05.2016 по теперішній час за професією прохідник підземної гірничорпрохідницької дільниці №1,3, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, підстава Постанова КМУ від 24.06.2016 № 461, згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Додатково зазначено, що у відпустці без збереження заробітної плати не знаходився.

Відповідно до довідки про спуски-виїзди в шахту №02/710 від 11.07.2023 року, виданої ТОВ Шахтобудівельна компанія», за період з 01.05.2023 по 11.07.2023 року не зазначено відомості про спуски в шахту.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №02/068 від 27.07.2020 року, видана ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», відповідно до якої ОСОБА_1 виконував роботи зі шкідливими та важкими умовами праці повний робочий день на підземних роботах на ПАТ «ШУ «Покровське», яке веде видобуток вугілля підземним способом і за періоди з 01.08.2008 по 26.09.2011 року та з 08 лютого 2016 по 30 квітня 2016 року за професією прохідник 5 розряду з повним робочим днем під землею, що передбачені Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1.1а, підстава Постанова КМУ від 16.01.2003 №36, згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Додатково зазначено, що у відпустці без збереження заробітної плати знаходився з 12.08.2008 по 30.08.2008 року та з 21.09.2011 по 26.09.2011 року, прогулів немає.

25.08.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення №74 про відмову у призначенні пенсії.

Рішення обґрунтоване тим, що вік заявника складає 42 роки 08 місяців 28 днів. страховий стаж становить 41 рік 05 місяців 09 днів (в т.ч. додаткові роки за Список № 1-19 років), пільговий стаж становить 19 років 05 місяців 26 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. До стажу роботи заявника з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці зараховано періоди, відображені в індивідуальних відомостях про застраховану особу, а саме з 28.11.2002 по 31.07.2008 року. Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058 відсутнє.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 , наданого відповідачем, до страхового та пільгового стажу не зараховано період навчання в учбовому пункті з 08.08.2001 по 15.08.2001 року, з 24.11.2015 по 31.12.2015 року, з 12.07.2023 по 18.08.2023 року. До пільгового стажу не зараховано періоди з 03.09.2002 по 27.11.2002 року, 12.08.2008 року, 21.09.2011 року, 31.03.2012 року, 31.07.2012 року, 30.11.2012 року, 30.04.2013 року, 31.03.2014 року, 30.06.2014 року, 31.08.2014 року, з 01.01.2016 по 28.01.2016 року. До страхового та пільгового стажу за Списком 1, згідно частини 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховано періоди роботи з 28.11.2002 по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 по 31.07.2008 року, з 01.08.2008 по 11.08.2008 року, з 31.08.2008 по 20.09.2011 року, з 17.10.2011 по 30.03.2012 року, з 01.04.2012 по 30.07.2012 року, з 01.08.2012 по 29.11.2012 року, з 01.12.2012 по 29.04.2013 року, з 01.05.2013 по 30.03.2014 року, з 01.04.2014 по 29.06.2014 року, з 01.07.2014 по 30.08.2014 року, з 01.09.2014 по 05.02.2015 року, з 08.02.2016 по 30.04.2016 року, з 01.05.2016 по 11.07.2023 року.

Отже, спірною обставиною у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через не зарахування до страхового та пільгового стажу певних періодів роботи, з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, передбаченої роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та з 01.01.2011 єдиний соціальний внесок.

Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності (01.01.2004) цим Законом.

За частиною 1 статті 14 Закону «Про пенсійне забезпечення», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

На підставі частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах - робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. (…)

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Суд звертає увагу, що постановою Кабінетом Міністрів України від 31 березня 1994 року №202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №202, підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу №637).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі-Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В період з 26.01.1991 по 11.03.1994 на підставі постанови Верховної Ради України 12.09.1991 №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» на території України застосовувався Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.

В період з 11.03.1994 по 16.01.2003 застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

З 16.01.2003 по 24.06.2016 застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

В період з 03.08.2016 року - Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 №341.

Як визначено пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що визначені положеннями зазначеної статті, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Стосовно не зарахування до страхового та пільгового стажу періоду навчання в учбовому пункті у ДП шахта ім. О.Г. Стаханова з 08.08.2001 по 15.08.2001 року та до пільгового стажу періоду роботи з 16.08.2001 по 19.08.2002 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено вище на підставі відомостей трудової книжки позивача, що ОСОБА_1 працював на Шахті ім. А.Г. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» у період з 08.08.2001 по 19.08.2002 року, а саме: у період з 08.08.2001 по 15.08.2001 року заняття в учбовому пункті; на підставі наказу 259к від 15.08.2001 року прийнято учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті; на підставі наказу 287к від 10.09.2001 року переведено гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем у шахті; на підставі наказу 258к від 19.09.2002 року звільнено за ст. 38 ч. 1 КЗпП України за власним бажанням.

Вищенаведене також підтверджується відомостями наявної в матеріалах справи довідки ПФУ Форми ОК-5, відповідно до яких позивач з 16.08.2001 по 19.08.2002 року працював на ДП по видобутку вугілля шахти імені ОСОБА_2 , та позивач виконував роботи, які обліковуються за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП3013А1.

Відповідно до п. 1 Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 (далі - Порядок № 454), під кодом:

-ЗПЗ013А1 обліковується спеціальний стаж працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам;

-ЗПЗ014А2 обліковується спеціальний стаж працівників провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Враховуючи зазначене, відповідачем протиправно не зараховано період з 08.08.2001 по 15.08.2001 року до страхового стажу та період з 08.08.2001 по 19.08.2002 року та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202.

Крім того, відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи у Шахтопрохідницькому будівельному управлінні №3 Державного відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка» з 03.09.2002 по 22.10.2002 року та з 23.10.2002 по 27.11.2002 року.

Судом встановлено, що насамперед записами у трудовій книжці підтверджується пільговий характер роботи позивача у вищезазначені періоди, та, зокрема, відомостями наявної в матеріалах справи довідки ПФУ Форми ОК-5, відповідно до яких позивач з 03.09.2002 по 27.11.2002 року працював на Шахтопрохідницькому будівельному управлінні №3 ДВАТ «Трест Донецькшахтопроходка ДП ДХК «Донбасшахтобуд» Міністерстства Вугільної Промисловості України, та позивач виконував роботи, які обліковуються за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП3014А2.

Враховуючи зазначене, відповідачем протиправно не зараховано період з 03.09.2002 по 22.10.2002 року та з 23.10.2002 по 27.11.2002 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, суд звертає увагу, що період роботи з 28.11.2002 по 31.07.2008 року зараховано відповідачем до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, зазначений період не підлягає зарахуванню з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, оскільки посада, на якій позивач працював у зазначений період віднесена положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 до провідних професій.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періодів з 12.08.2008 по 30.08.2008 року, з 21.09.2011 по 26.09.2011 року, 31.03.2012 року, 31.07.2012 року, 30.11.2012 року, 30.04.2013 року, 31.03.2014 року, 30.06.2014 року, 31.08.2014 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено на підставі довідок №02/068 від 27.07.2020 року, виданої ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», та №26/91 від 01.04.2022 року, виданої ВП Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», що позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати у період з 12.08.2008 по 30.08.2008 року та з 21.09.2011 по 26.09.2011 року, а також у 2012 році: березень - 1 день, липень - 1 день; 2013 році: квітень - 1 день; 2014 році: березень - 1 день, червень - 1 день, серпень - 1 день.

Судом встановлено, що загальна кількість перебування у відпустці без збереження заробітної плати у зазначені роки не перевищує одного місяця в календарному році.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Висновок з цього питання, викладений Верховним Судом в постанові від 19 березня 2019 року у справі № 295/8979/19-а.

Однак, відповідач жодним чином не з`ясував чи пов`язані зазначені періоди знаходження позивача у відпустках без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю чи зазначені періоди не перевищують одного місяця в календарному році.

Враховуючи зазначене, відповідачем протиправно не зараховано періоди з 12.08.2008 по 30.08.2008 року, з 21.09.2011 по 26.09.2011 року, 31.03.2012 року, 31.07.2012 року, 30.11.2012 року, 30.04.2013 року, 31.03.2014 року, 30.06.2014 року, 31.08.2014 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, суд звертає увагу, що період роботи з 01.08.2008 по 11.08.2008 року, з 31.08.2008 по 20.09.2011 року, з 17.10.2011 по 30.03.2012 року, з 01.04.2012 по 30.07.2012 року, з 01.08.2012 по 29.11.2012 року, з 01.12.2012 по 29.04.2013 року, з 01.05.2013 по 30.03.2014 року, з 01.04.2014 по 29.06.2014 року, з 01.07.2014 по 30.08.2014 року, з 01.09.2014 по 05.02.2015 року зараховано відповідачем до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, зазначений період не підлягає зарахуванню з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, оскільки посада, на якій позивач працював у зазначений період віднесена положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 до провідних професій.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду з 24.11.2015 по 31.12.2015 року та до пільгового стажу періоду з 24.11.2015 по 28.01.2016 року суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 11 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Положеннями статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за наявності відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), - не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Разом з цим відсутність відомостей стосовно нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на яку (який) відповідно до закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), свідчить про відсутність підстав для зарахування відповідного періоду до страхового стажу особи.

Судом встановлено на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) стосовно позивача станом на 18.08.2023 року, що за період з 24.11.2015 по 31.12.2015 року включно відсутні відомості про нарахування заробітної плати.

Отже, оскільки станом на дату звернення позивача за призначенням пенсії (18.08.2023 року) в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування були відсутні відомості про нарахування заробітної плати позивачу за вищезазначені періоди, у відповідача були відсутні підстави для зарахування періоду з 24.11.2015 по 31.12.2015 року до страхового та, відповідно, пільгового стажу за Списком № 1.

Водночас, пільговий характер роботи позивача у період з 01.01.2016 по 28.01.2016 року підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача, та, зокрема, відомостями наявної в матеріалах справи довідки ПФУ Форми ОК-5, відповідно до яких позивач у зазначений період працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Сейлз Трейдер» (первісно ТОВ «Донбасвуглепроходка»), та позивач виконував роботи, які обліковуються за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП3014А2.

Враховуючи зазначене, відповідачем протиправно не зараховано період з 01.01.2016 по 28.01.2016 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоду роботи з 08.02.2016 по 30.04.2016 року, суд звертає увагу, що відповідачем зараховано зазначений період до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, зазначений період не підлягає зарахуванню з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, оскільки посада, на якій позивач працював у зазначений період віднесена положеннями ч. 3 ст. 114 Закону №1058 до провідних професій.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду з 12.07.2023 по 18.08.2023 року суд зазначає наступне.

Судом встановлено на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) стосовно позивача станом на 18.08.2023 року, що за період з 01.07.2023 року включно відсутні відомості про нарахування заробітної плати.

Суд враховує, що відомостями довідки № 02/709 від 11.07.2023 року, виданої ТОВ «Шахтобудівельна компанія», що у період з 01.05.2016 року по дату видачі довідки позивач у відпустці без збереження заробітної плати не знаходився, також не зазначено відомостей про прогули.

Отже, оскільки станом на дату звернення позивача за призначенням пенсії (18.08.2023 року) в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування були відсутні відомості про нарахування заробітної плати позивачу за вищезазначені періоди, у відповідача були відсутні підстави для зарахування періоду з 12.07.2023 по 18.08.2023 року до страхового та, відповідно, пільгового стажу за Списком № 1.

При цьому, суд звертає увагу, що період роботи з 01.05.2016 по 11.07.2023 року зараховано відповідачем до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, зазначений період не підлягає зарахуванню з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, оскільки посада, на якій позивач працював у зазначений період віднесена положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 до провідних професій.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати спірних періодів роботи з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, як передбачено роз`ясненням від 20.01.1992 № 8 Міністерства соціального забезпечення України, суд зазначає наступне.

В Україні питання пенсійного забезпечення вперше були врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII; набрав чинності 1 січня 1992 року), у преамбулі якого зазначалося, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій; Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету й підвищенням ефективності економіки республіки.

Вказаний Закон був введений в дію постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 6 грудня 1991 року № 1931-XII.

Відповідно до статті 14 Закону №1788-XII в редакції на момент набрання чинності цього Закону (1 січня 1992 року) було передбачено, що:

«Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік».

20 січня 1992 року Міністерством соціального забезпечення України було видано Роз`яснення № 8, зі змісту якого вбачається, що вказане Міністерство відповідно до пункту 6 постанови Верховної Ради України від 5 грудня 1991 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає таке:

«Встановити, що працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавших повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може бути призначена при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

Кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік роботи 3 місяці;

кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців».

У подальшому Законом України «Про внесення зміни до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 червня 2003 року № 904-IV (набрання чинності 26 червня 2003 року) частину першу статті 14 Закону № 1788-XII доповнено реченням такого змісту: «Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років».

Окрім того, Законом України «Про внесення зміни до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 10 липня 2003 року №1111-IV (набрання чинності 1 січня 2004 року) перше речення частини першої статті 14 Закону №1788-XII після слів «вальцювальники гарячого прокату» доповнено словами «оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень)».

Таким чином, діюча редакція статті 14 Закону №1788-XII передбачає, що «працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік (прим. частина друга вказаної статті з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року).

9 липня 2003 року було прийнято Закон №1058-IV (набрав чинності 1 січня 2004 року), яким визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також врегульовано порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до абзацу першого пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII) внесені зміни до Закон № 1058-IV (набрання чинності 11 жовтня 2017 року), зокрема вказаний Закон доповнено розділом XIV-1, який містить частину третю статті 114 такого змісту:

«Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.».

З вищезазначеного вбачається, що положення статті 14 Закону №1788-XII є аналогічними положенням частини третьої статті 114 Закону №1058-IV в частині визначення пільгового стажу.

При цьому, зміст положень статті 14 та частини третьої статті 114 Закону №1058 засвідчує, що така умова як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування, а зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8, надані на виконання постанови Кабінету Міністрів України №81 від 22 лютого 1992 року, правильно не взяті судом першої інстанції до уваги, оскільки цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, були довільно і помилково розтлумачені Управлінням усупереч правового регулювання, запровадженого статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постановах від 8 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а та від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а.

Таким чином, роз`яснення не є нормативним актом, тому не підлягають обов`язковому застосуванню пенсійним органом при розрахунку стажу громадян, які звертаються із заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону №1058.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Європейський суд з прав людини Рішенням у справі «Круслена» від 24 квітня 1990 року зазначив, що «закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Проте надання законом виконавчій владі, чи судді нічим не обмеженого дискреційного права, суперечило б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист особистості від свавільного втручання».

Відповідно до п. 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5, визначено наступне поняття дискреційних повноважень. Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може і ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

При таких обставинах по цій справі суд не може перебирати повноваження Пенсійного фонду саме щодо призначення позивачу пенсії.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.08.2023 року, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог, частково задовольнивши адміністративний позов, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №74 від 25.08.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18.08.2023 року, зарахувавши до про призначення пенсії за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати період з 08.08.2001 по 15.08.2001 року до страхового стажу, період з 08.08.2001 по 19.08.2002 року та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, періоди з 03.09.2002 по 27.11.2002 року, з 12.08.2008 по 30.08.2008 року, з 21.09.2011 по 26.09.2011 року, 31.03.2012 року, 31.07.2012 року, 30.11.2012 року, 30.04.2013 року, 31.03.2014 року, 30.06.2014 року, 31.08.2014 року, з 01.01.2016 по 28.01.2016 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 484,48 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №74 від 25.08.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (юридична адреса: 79016, Львівська область, місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, будинок 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії від 18.08.2023 року, зарахувавши до про призначення пенсії за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати період з 08.08.2001 по 15.08.2001 року до страхового стажу, період з 08.08.2001 по 19.08.2002 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, періоди з 03.09.2002 по 27.11.2002 року, з 12.08.2008 по 30.08.2008 року, з 21.09.2011 по 26.09.2011 року, 31.03.2012 року, 31.07.2012 року, 30.11.2012 року, 30.04.2013 року, 31.03.2014 року, 30.06.2014 року, 31.08.2014 року, з 01.01.2016 по 28.01.2016 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (юридична адреса: 79016, Львівська область, місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, будинок 10, ) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 09 квітня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова