Справа № 279/342/24
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 279/342/24 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Недашківська Л.А.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

10 квітня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Житомирській області про визнання постанови протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до Головного управління національної поліції у Житомирській області, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА №1208060 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та відповідно до якої накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

2. В обґрунтування позову зазначив, що при винесенні постанови не було з`ясовано всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення, не забезпечено прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Також, відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували обставини зазначені в оскарженій постанові.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

5. Апелянт вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права.

6. Крім того зазначив, що 08.01.2024 року біля 18.30 год. він дійсно керував належним йому автомобілем та в районі вул.Грушевського в м.Коростені здійснював рух до перехрестя на якому встанволено світлофор. На відстані близько 10 м. від світлофора він помітив мигаючий зелений сигнал світлофора, та оцінивши дорожню обстановку (темна пора доби, зимовий період, дорожне покриття, наявність транспортних засобів, що рухались за ним), вирішив не застосовувати екстренне гальмуваня та закінчив переїзд перехрестя уже на жовий сигнал світлофора. Відповідно до п.п. 8.10 та 8.11 ПДР передбачено можливість проїзду світлофора на жовтий сигнал автомобілем, який ще не перетнув місце розташування світлофора і якщо водій не в змозі зупинитися перед ним без застосування екстренного гальмування.

II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

7. Судом першої інстанції встановлено, що постановою поліцейської Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ЕНА №1208060 від 08.01.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до вказаної постанови, 08.01.2024 року о 18.35 год. в м.Коростені по вул.Грушевського, 54 водій керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений "жовтий" сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 г ПДР та вчинив правопорушення передбачене ст.122 ч.2 КУпАП.

8. Не погодившись з вищевказаною постановою позивач оскаржив її в судовому порядку.

III. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Апелянт вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та безпідставною з огляду на те, що адміністративного правопорушення він не вчиняв, відповідач незаконно розглянув справу, чим позбавив позивача можливості скористатися своїми правами у повному обсязі та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи.

10. Відповідач стверджує, що відеозаписом, здійсненим за допомогою відео реєстратора підтверджується, що транспортний засіб під керуванням позивача перебував на віддаленій відстані від світлофору під час миготіння зеленого сигналу та при ввімкненні жовтого сигналу світлофора водій, не зменшивши швидкості, не зупинив автомобіль перед стоп лінією та продовжив рух на заборонений червоний сигнал світлофора. Вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ним було дотримано встановлену законом процедуру, а оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, винесена правомірно та скасуванню не підлягає.

iV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

13. Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

14. За змістом статті 31 вказаного Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

15. Загальні вимоги до водіїв транспортних засобів визначені Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 "Про Правила дорожнього руху".

16. Частиною 2 статті 122 КУпАП України визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

17. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, підтверджує порушення позивачем п.8.7.3.г ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, що знайшло своє відображення в оскаржуваній постанові.

18. Надаючи оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

19. Так, згідно з п.8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, світлофорів.

20. Відповідно до п.8.7Правил дорожнього руху, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

21. Пунктом «ґ» п.п. 8.7.3 п. 8.7 Правил від 10.10.2001 року №1306 встановлено, що сигнали світлофора мають такі значення як жовтий, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

22. Пунктом «е» 8.7.3 Правил дорожнього руху встановлено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

23. Згідно із п.п.8.10, 8.11 Правил від 10.10.2001 року №1306, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немаєне ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

24. Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

25. Закон (ст.122 ч.2 КУпАП) передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

26. Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

28. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

29. Відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

30. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

31. Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення органам Національної поліції визначена ст.222 КУпАП. До підвідомчості вказаного суб`єкта віднесенно і розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в т.ч. і передбачених ст.122 ч.2 КУпАП. Згідно ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національноїх поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

32. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення регулюється розділом 4 КУпАП.

33. Відповідно до ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюються на підставі доказів.

34. Судом досліджено відеозапис з відеореєстратора автомобіля поліції, який міститься в матеріалах справи, з якого підтверджується факт перетину перехрестя автомобілем під керуванням ОСОБА_1 на забороняючий рух жовтий сигнал світлофору, який позивач проігнорував, продовживши рух.

35. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в той момент, коли позивач на своєму автомобілі проїжджав перехрестя, світлофор було видно заздалегідь, попереду автомобіля позивача інших автомобілів не було, позаду позивача автомобілів на короткій дистанції не було, ніякої небезпеки позивач взагалі нікому не створював, тобто відсутні підстави вважати, що у випадку гальмування позивачем могла бути створена аварійна ситуація на перехресті, а гальмівний шлях був би довгим, нотгомість проїзджавючи перехрестя на жовтий сингіл світлофора ОСОБА_1 збільшив швидкість руху автомобіля. Позивач міг і мав час для зупинки свого транспортного засобу відповідно до ПДР України, але не зробив цього.

36. Позивач, під`їжджаючи до перехрестя, регульованого світлофором, повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, при увімкнені зеленого миготливого сигналу, який передує жовтому, врахувати технічний стан транспортного засобу та розрахувати можливість зупинки у місці, визначеному п.8.10 ПДР при увімкнені жовтого сигналу світлофора, а потім червоного. Однак, позивач вищезазначених вимог ПДР не виконав, та доказів про неможливість зупинитися у визначеному ПДР місці при проїзді перехрестя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення до суду не надав.

37. Таких обставин під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено й патрульним поліцейським.

38. Отже, позивач здійснював проїзд на забороняючий рух жовтий сигнал світлофора, не зупинивши свій транспортний засіб у місці, визначеному пунктом 8.10 ПДР України, чим порушив вимоги пункту 8.7.3. «г» ПДРУкраїни і правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності.

39. За таких обставин в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 2ст. 122 КУпАП.

40. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТОМ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

41. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

42. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

43. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

44. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

45. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.