Справа № 520/611/22
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 р. № 520/611/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича (вул. Кооперативна, буд. 22, оф. 112,м. Харків,61003), третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Геннадій Вікторович (вул. Кооперативна, буд. 22, оф. 112,м. Харків,61003) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева Олександра Сергійовича від 13.01.2021 № 64124549 про стягнення з боржника основної винагороди.

2. Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева Олександра Сергійовича на користь ОСОБА_1 на користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 041,99 грн. та судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги адвоката.

В обґрунтування позову зазначено, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева Олександра Сергійовича від 13.01.2021 № 64124549 про стягнення з боржника основної винагороди є такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 08.11.2023 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 29.11.2023 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржувана позивачем постанова приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева Олександра Сергійовича від 13.01.2021 № 64124549 про стягнення з боржника основної винагороди є такою, що винесена в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Геннадій Вікторович, правом на подання пояснення не скористалася.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 13.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим Олександром Сергійовичем було відкрито виконавче провадження № 64124549 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області № 922/4354/19 від 31.08.2020 року за виконавчим про стягнення солідарно з Приватного підприємства «Куземин -Агро», Фізичної особи ОСОБА_2 та Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 15/16М/ІК від 28 квітня 2016 року в розмірі 1055342,88 грн., (834733,56 грн. - недовернута сума кредиту, 166999,46 грн. - проценти, 53609,86 грн. - пеня) та 15830,14 грн. судового збору, Сума до стягнення 1 071 173,02 грн.

Боржником за виконавчим провадженням № 64124549 є ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що 13.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим Олександром Сергійовичем було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 107117,30 грн.

В ході примусового виконання рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим Олександром Сергійовичем з боржника було частково стягнуто та перераховано суму боргу в розмірі 1683,82 грн.

17.05.2021 року стягувач подав заяву про повернення виконавчого документа без виконання та зазначив про стягнення заборгованості за кредитним договором.

28.05.2021 року відповідачем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження".

28.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Родіним Геннадієм Вікторовичем відкрито виконавче провадження № 65609750 з примусового виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева Олександра Сергійовича від 13.01.2021 року № 64124549 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева Олександра Сергійовича основної винагороди приватного виконавця у сумі 104198,86 грн.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII; тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Частиною п`ятою статті 27 Закону N 1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Статтею 45 Закону № 1404-VIII визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Аналіз положень Закону №1404-VIII свідчить, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. Під час примусового виконання рішень приватний виконавець може вчиняти заходи, визначені у статті 10 Закону №1404-VIII. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість, за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.

За правилами частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII; тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, частина п`ята статті 31 Закону №1403-VIII передбачає, що, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За приписами частини шостої статті 31 Закону №1403-VIII основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання статті 31 Закону №1403-VIII постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.20216 №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок №643).

Пунктом 19 Порядку № 643 визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Так, основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

При цьому, основна винагорода приватного виконавця та виконавчий збір у виконавчому провадженні, що здійснює державний виконавець, хоча і виступають формами винагороди виконавців, однак, не є однаковими поняттями. Згідно з приписами статті 45 Закону №1404-VIII спільним для цих форм винагороди є лише порядок стягнення. Що стосується підстав виникнення у приватного виконавця права на основну винагороду та розміру цієї винагороди, такі питання регулюється окремими правовими нормами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 640/13434/19.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №280/13057/21, на яку посилається позивач, сформовано правову позицію, відповідно до якої за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Водночас право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, яка винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.01.2021 у справі №160/5321/20, від 27.04.2021 у справі №580/3444/20 та 03.06.2021 у справі №640/17286/20.

Ураховуючи положення статті 31 Закону №1403-VIII та пункт 19 Порядку №643, підставою для стягнення основної винагороди у межах виконавчого провадження є здійснення приватним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум та основна винагорода обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Отже, у спірних правовідносинах винагорода приватного виконавця має складати 10% від стягнутої ним суми. Будь-якої іншої основної винагороди приватного виконавця законодавство України не визначає.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, розмір основної винагороди становить 107117,30 грн.

Аналізуючи матеріали виконавчого провадження, в межах якого відповідачем винесено оскаржувану постанову, судом встановлено, що приватним виконавцем правильного обраховано розмір основної винагороди, який підлягав стягненню з боржника 1071173,02 грн., оскільки 10% від загальної суми стягнення становить саме 107117,30 грн.

Аналізуючи положення законодавства, що регулюють порядок справляння виконавчого збору, суд дійшов висновку, що постанова приватного виконавця про стягнення основної суми винагороди виноситься в силу закону, разом із постановою про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, положеннями законодавства про виконавче провадження передбачено про те, що сума основної винагороди приватного виконавця зазначається у постанові про відкриття виконавчого провадження (стаття 26 Закону №1404-VIII, яка застосовується також і до основної винагороди приватного виконавця в силу частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII). Також, законодавством передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина сьома статті 31 Закону №1403-VIII).

Таким чином, зазначаючи про стягнення основної винагороди приватного виконавця одночасно у постанові про відкриття виконавчого провадження та в окремій постанові про стягнення основної винагороди приватного виконавця, діяв у відповідності до вимог Закону № 1404-VIII та №1403-VIII.

Суд зазначає, що станом на момент відкриття виконавчого провадження приватному виконавцю не відомо, яка саме сума буде стягнута з боржника за результатом проведення виконавчих дій.

Враховуючи викладене, приватним виконавцем розраховано суму виконавчого збору, виходячи з повної суми заборгованості за виконавчим документом, тоді як фактичному стягненню з боржника підлягає сума основної винагороди, пропорційна сумі заборгованості, що була фактично стягнута за результатами проведеним виконавчих дій.

У свою чергу, у даній справі постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця прийнята разом з постановою про відкриття виконавчого провадження. При цьому, як вже було встановлено судом вище в ході примусового виконання рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області ОСОБА_3 з боржника було частково стягнуто та перераховано суму боргу в розмірі 1683,82 грн.

17.05.2021 року стягувач подав заяву про повернення виконавчого документа без виконання та зазначив про стягнення заборгованості за кредитним договором.

28.05.2021 року відповідачем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження".

Доказів повного стягнення з позивача суми боргу у розмірі 1071173,02 грн. відповідачем не надано.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича (вул. Кооперативна, буд. 22, оф. 112,м. Харків,61003), третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Геннадій Вікторович (вул. Кооперативна, буд. 22, оф. 112,м. Харків,61003) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева Олександра Сергійовича від 13.01.2021 № 64124549 про стягнення з боржника основної винагороди.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева Олександра Сергійовича на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.