Справа № 420/37066/23
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/37066/23

Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шляхтицького О.І.

суддів: Домусчі С.Д. , Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Ради адвокатів Кіровоградської області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 420/37066/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Кіровоградської області, Голови Ради адвокатів Кіровоградської області Малюти Романа Валентиновича про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 , у якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність голови Ради адвокатів Кіровоградської області Малюти Романа Валентиновича по ненаданню відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 від 20 листопада 2023 року;

- зобов`язати Раду адвокатів Кіровоградської області надати ОСОБА_1 витяг із рішення конференції адвокатів про обрання ОСОБА_2 представником адвокатів регіону до складу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 20.11.2023 він звернувся до Ради адвокатів Кіровоградської області із запитом про надання витягу із рішення конференції адвокатів про обрання ОСОБА_3 представником адвокатів регіону до складу Вищої квалафікаційно -дисциплінарної комісії адвокатури. Проте відповідачі, не надавши відповідь на запитувану інформацію, необґрунтовано та умисно створили позивачу перешкоди у вільному доступі до такої інформації.

Рада адвокатів Кіровоградської області проти задоволення позову заперечувала, надала до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що на її адресу запит ОСОБА_1 не надходив. Також відповідач акцентував увагу на тому, що позивач направляв запит на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , у той час єдиною офіційною електронною поштою Ради адвокатів Кіровоградської області є ІНФОРМАЦІЯ_2 та розміщена на офіційному веб-сайті , а також в системі «Електронний суд».

Додатково відповідач зазначив, що відповідно до статті 48 Закона України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI Рада адвокатів Кіровоградської області має публічно-представницькі функції тільки у межах свого регіону, а саме в межах Кіровоградської області.

12.02.2024 до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову. Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначив, що відповідач до заперечення, яке подано до суду першої інстанції долучив рішення № 95, яке містить відомості, що конференцією обрано представника адвокатів Кіровоградської області у складі Вищої кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури - Мягкого Андрія Вікторовича, отже у такий спосіб відповідачем задоволені позовні вимоги, а саме, надані відомості про дату обрання ОСОБА_2 представником регіону до складу ВКДКА.

Також позивач просив суд повернути сплачений судовий збір в порядку ч. 1 ст. 140 КАС України.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 19 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про відмову від позову по справі № 420/37066/23 - задовольнив. Закрив провадження у справі № 420/37066/23 за позовом ОСОБА_1 до Голови Ради адвокатів Кіровоградської області Малюти Романа Валентиновича, Ради адвокатів Кіровоградської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Стягнув з Ради адвокатів Кіровоградської області ()) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, Рада адвокатів Кіровоградської області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року по справі № 420/37066/23 в частині стягнення з Ради адвокатів Кіровоградської області ()) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. Змінити рішення в частині судових витрат у відповідності до ч.1 ст.142 та ч.2 ст. 238 КАС України.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не надав об`єктивної оцінки тому факту, що відповідач під час адміністративного судового провадження не вчинив жодної дії, щодо задоволення позовних вимог;

- суд першої інстанції не врахував, що після отримання заперечення відповідача та усвідомлення безпідставності позовних вимог, позивач здійснив недобросовісну процесуальну поведінку відмовившись від позову зазначивши як підставу про задоволення позовних вимог відповідачем;

- суд першої інстанції закриваючи провадження у справі на підставі ст. 238 КАС України, помилково виходив з того, що відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем самостійно після подання позовної заяви, отже слід застосовувати правила розподілу судових витрат відповідно до ст. 140 КАС України, тому стягнув всю суму сплаченого судового збору на користь позивача за рахунок відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, суд апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Спірним питанням у цій справі (в межах доводів апеляційної скарги) є питання розподілу судових витрат.

Закриваючи провадження у справі та стягуючи із відповідача на користь позивача судові витрати, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову, сплачений судовий збір не підлягає поверненню з державного бюджету України, тоді як в порядку частини 1 статті 140 КАС України підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до статті 140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач у заяві про закриття провадження зазначав, що відповідачем надано до суду першої інстанції заперечення (на відповідь на відзив) до якого додано рішення № 95 Ради адвокатів України "Про затвердження Порядку висування та обрання делегатів Звітно-виборної конференції адвокатів Кіровоградської області, Регламенту Звітно-виборної конференції адвокатів Кіровоградської області, встановлення квоти представництва та повноважень членів органів адвокатського самоврядування (із змінами внесеними рішенням Ради адвокатів України № 107 від « 05-06» вересня 2022 року) від « 05-06» вересня 2022 року.

Позивач вважав, що оскільки таке рішення містить відомості, що конференцією обрано представника адвокатів Кіровоградської області у складі Вищої кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури - Мягкого Андрія Вікторовича, то у такий спосіб відповідачем задоволені позовні вимоги, а саме, надані відомості про дату обрання ОСОБА_2 представником регіону до складу ВКДКА.

Отже, у цій справі суд першої інстанції закрив провадження у справі, задовольнивши заяву позивача про відмову від позову у зв`язку із задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, а тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Доводи апелянта про те, що він не виконував в добровільному порядку позовні вимоги позивача, оскільки позивач в позові не зазначав мету отримання рішення конференції адвокатів про обрання ОСОБА_2 представником адвокатів регіону до складу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, а Рішення Ради адвокатів України № 107 прийнято « 05-06» вересня 2022 року і не є витягом із рішення конференції адвокатів Кіровоградської області, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у рішенні яке надано відповідачем зазначено, що конференцією обрано представника адвокатів Кіровоградської області у складі Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури - Мякого О.В., водночас позовною вимогою було - зобов`язати Раду адвокатів Кіровоградської області надати витяг із рішення конференції адвокатів про обрання ОСОБА_2 представником адвокатів регіону до складу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури

Отже, реалізація позивачем свого права на відмову від позову не можна кваліфікувати як «неправильні дії сторони» в контексті частини восьмої статті 139 КАС України, тим більш, якщо відмова від позову пов`язана з його задоволенням відповідачем до початку розгляду справи.

Варто зауважити, що КАС України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (стаття 140 КАС України), а також повернення судового збору (стаття 142 КАС України).

За приписами статті 142 КАС України, якій кореспондують норми частин третьої, четвертої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі вирішення справи шляхом примирення, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Водночас, відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що частина перша статті 142 КАС України стосується повернення судового збору позивачу з відповідного бюджету у зв`язку із відмовою позивача від позову. Ця норма не пов`язана зі статтями 139, 140 КАС України, оскільки не регулює питання стягнення з однієї сторони на користь іншої судового збору в порядку розподілу судових витрат.

Варто зауважити, що питання повернення судового збору та розподілу судових витрат мають різну правову природу, не є пов`язаними, а підстави та порядок їх застосування регулюються по-різному. Зокрема, частина перша статті 142 КАС України може бути застосована у тому випадку, коли має місце відмова позивача від позову, що не пов`язана із задоволенням його відповідачем після подання позовної заяви, оскільки у такому випадку розподіл судових витрат згідно частини першої статті 140 КАС України не здійснюється.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, якщо позивач відмовився від позову внаслідок його задоволення відповідачем після подання позовної заяви, то цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Верховного Суду від 25.02.2020 по справі № 260/1378/18

З урахуванням наведеного вище колегія суддів вважає не застосовною до спірних правовідносин частину 1 статті 142 КАС України, а тому відхиляє доводи апелянта у цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів також відхиляє доводи позивача про подачу апеляційної скарги особою без повноважень, оскільки повноваження апелянта підтверджуються Витягом з Єдиного державного Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та не є предметом доказування у цій справі.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 308,309, 311, 315, 316, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ради адвокатів Кіровоградської області залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 420/37066/23- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк