Справа № 520/25716/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 р. Справа № 520/25716/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., по справі № 520/25716/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.02.2023 року № 0-2031, прийняте ГУ ДПС у Харківській області, яким визначено податкове зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 24708,00 грн. за податковий період 2021 рік;

- судові витрати покласти на ГУ ДПС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 позов задоволено.

Головне управління Державної податкової служби у Харківській області (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у зв`язку з наявною інформацією у контролюючого органу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з урахуванням видів діяльності позивача, контролюючим органом правомірно нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сформоване податкове повідомлення - рішення на сплату податку на нерухоме майно, за 2021 рік, від 28.02.2023 № 0-2031 на суму 24 708,00 грн, за нежитлову будівля літ. "А-1", яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 411,80 кв. метрів.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 відповідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на праві власності належить нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 411,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору № 1048 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації (група А) цілісного майнового комплексу Харківського державного підприємства «Монтажник», за адресою: м. Харків, вул. Транспортна Колона, 6 від 24.09.2004 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4124 (далі Договір № 1048 від 24.09.2004 р.).

У п. 1.1. Договору № 1048 від 24.09.2004 р. зазначено, що у власність позивача перейшла нежитлова (виробнича-складська) будівля літ. «А-1», загальною площею 411,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаним об`єктом нерухомого майна, відповідачем здійснено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами за 2021 рік та прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.02.2023 року № 0-2031 на суму 24708,00 грн.

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік відповідачем здійснено за ставкою податку 1 % від розміру мінімальної заробітної плати (6000,00 грн), встановленої законом на січень відповідного року для будівель готельних, офісних, торговельних, для публічних виступів (казино, ігорні будинки), що складає 60,00 гривні за 1 кв.м. бази оподаткування нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нежитлову будівлю літ. «А», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 411,8 кв.м. в розмірі 24 708,00 гривень (411,8 кв.м.*60,00 грн.).

Позивач, вважаючи, що розмір податкового зобов`язання, визначений оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням розрахований невірно, звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, тому є протиправним і таким, що підлягає скасуванню..

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями ст. 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Положеннями ст. 265 Податкового кодексу України визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно із положеннями пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Водночас, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п. п. 266.2.1п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. п. 266.3.1п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, можливість визначення бази оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості на підставі інших документів, ніж тих, що підтверджують право власності на такий об`єкт, Податковим кодексом України не передбачена.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.6.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вирішують місцеві ради в межах повноважень.

Відповідно до п. п. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з Додатком №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про місцеві податки і збори у місті Харкові від 22.02.2017 за №542/17 ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлюються у відсотках до мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Так, пунктом 5 зазначеного вище Додатку №1 встановлено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) до 01.01.2019 року - будівлі промисловості та склади 0,25 відсотка, в подальшому підпункт 5 пункту 5 додатку 1 виключений згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. N 1284/18 набрав чинності з 01.01.2019 р. 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 8) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Отже, ставка податку встановлена в залежності від цільового призначення об`єкта нерухомості, який перебуває у власності особи.

Згідно з п. п. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до п. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Класифікацію будівель залежно від їх функціонального призначення наведено у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому та введеному в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року N 507, чинний з 01 січня 2001 року (далі - ДК 018-2000).

Відповідно до вказаного ДК 018-2000 об`єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з яким: споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт; будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів; інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.

Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу Будівлі нежитлові група 125 Будівлі промислові та склади клас 1251 Будівлі промисловості.

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 Будівлі промисловості, який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості, 1251.2 Будівлі підприємств чорної металургії, 1251.3 Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості, 1251.4 Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості, 1251.6 Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості, 1251.7 Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості, 1251.8 Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості, 1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.01.2018 у справі № 822/2624/16.

Згідно із матеріалами справи, зокрема, правовстановлюючого документа на нежитлову будівлю, технічного паспорту на нежитлову будівлю встановлено, що нежитлова (виробнича-складська) будівля - майстерня літ. «А-1», загальною площею 411,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Транспортна Колона, 6 відноситься до групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташована нежитлова будівля літ. «А» за адресою: м. Харків, вул. Транспортна Колона, 6 використовується позивачем для експлуатації та обслуговування виробничо-складської будівлі літ. «А-1» та господарських споруд, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Натомість, відповідач зазначає, що приналежність зазначеної будівлі до виробничо-складської будівлі, майстерні не підтверджені жодним належним доказом.

Однак зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи: копією Договору № 1048 від 24.09.2004 р. в якому у п.1.1. встановлено, що у власність позивача перейшла нежитлова (виробнича-складська) будівля літ. «А-1», загальною площею 411,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; копією Технічного паспорту на виробничий будинок - майстерню за адресою: АДРЕСА_1 , який складено КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 18.03.2014 р., з експлікацією приміщень до плану поверхів виробничого будинку, який підтверджує, що належна позивачу нежитлова будівля літ. «А-1», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є майстернею, тобто належить до групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 348950439 в якому вказано, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 використовується позивачем для «експлуатації та обслуговування виробничо-складської будівлі літ. «А-1» та господарських споруд».

Відповідачем вказує, що застосована ставка податку - 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати за спірним податковим повідомленням-рішенням є правомірною з огляду на наявну інформацією у контролюючого органу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з урахуванням видів діяльності позивача «Неспеціалізована оптова торгівля», КВЕД 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна» та КВЕД 77.33 «Надання в оренду офісних машин і устаткування, у тому числі комп`ютерів», та відповідно до загальнодоступних відомостей з мережі Інтернет.

Надаючи оцінку вказаному, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 411,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, відомості стосовно цільового призначення вказаної нежитлової будівлі відсутні. Натомість, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :16:007:0016 на якій розташована зазначена будівля за адресою: АДРЕСА_1 має цільове призначення землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для експлуатації та обслуговування виробничо-складської будівлі літ. "А-1" та господарських споруд.

З копії Договору № 1048 від 24.09.2004 р. в якому у п.1.1. зазначено, що до позивача у власність перейшла нежитлова (виробнича-складська) будівля літ. «А-1», загальною площею 411,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; копії технічного паспорту на виробничий будинок майстерню за адресою: АДРЕСА_1 , який складено КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 18.03.2014 р., а саме експлікацій приміщень до плану поверхів виробничого будинку, вбачається, що належна позивачу нежитлова будівля літ. «А-1», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є майстернею, тобто належить до групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що в розумінні рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 №542/17, вказана нежитлова будівля у 2021 році відноситься до категорії «інші будівлі» за ставкою 0,1 відсотка від розміру мінімальної заробітної плати.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що вказана будівля є будівлею готельного, офісного, торговельного типу або будівлею для публічних виступів для застосування ставки податку у розмірі 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, з розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вбачається, що контролюючим органом застосовано ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб 1 %, що не відповідає наведеним приписам законодавства.

Крім того, з відповіді ДПС України від 24.10.2023 № 31899/6/99-00-06-02-02-06 встановлено, що за звітний період 2019 рік, за об`єкт оподаткування, який є аналогічним даній справі - нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 411,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 спочатку застосувало ставку податку у розмірі 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, проте в ході розгляду скарги ОСОБА_1 скасувало неправомірне податкове повідомлення-рішення від 28.01.2020 № 0-2031 на суму 17 184,41 грн. та здійснило перерахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за ставкою 0,1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, яка застосовується для «інших будівель».

Тобто, при нарахування податкового зобов`язання за 2019 рік позивачу щодо того самого об`єкту нерухомості виносилося за аналогічних обставин податкове повідомлення-рішення із застосуванням ставки податку 0,1 %, як для інших будівель, а не будівель готельних, будівель офісних, будівель торговельних, будівель для публічних виступів (казино, ігорні будинки).

Будь-яких доказів на підтвердження наявності підстав для застосування при визначенні ставки податку за 2021 рік до об`єкт нерухомого майна (належного позивачу) у розмірі 1 % контролюючим органом не надано.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем не проведено процедуру внесення змін до реєстраційних даних інформації про технічні характеристики нежитлової нерухомості відповідно до Закону № 1952 та Порядку № 1127.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Пункт 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить визначення терміну державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на те, що після реєстрації права власності позивача на нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 411,8 кв.м, яка є виробничо-складською будівлею (майстернею) право власності на заначений об`єкт нерухомості не набувалося, не змінювалося та не припинялося, обтяження на відповідні права не накладалися починаючи з 2014 року , позивач не мала обов`язку на внесення змін щодо типу майна без наявності підстав передбачених, зокрема, п.1. ч.1. ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тому доводи контролюючого органу щодо можливості подання державному реєстратору заяви для внесення відповідної інформації про тип майна до Державного реєстру без наявності підстав передбачених п. 1. ч. 1. ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» протирічать чинному законодавству.

Колегія суддів також вважає безпідставним посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 17.02.2020 у справі №820/3556/17, оскільки у вказаній справі спірним є питання правомірності донарахування податковим органом грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, власнику нежитлового приміщення, що віднесене до будівель промисловості, та можливість застосування положень підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України до будівлі, яка хоч і віднесена до будівель промисловості згідно з правовстановлюючими документами, однак не перебуває у власності промислових підприємств та не використовується у виробничому процесі промислових підприємств. Водночас, у спірних правовідносинах позивач заперечує розмір ставки податку, який було йому нараховано за інших обставин. Таким чином, правова позиція наведеної постанови Верховного Суду стосується застосування інших норм права, а тому не підлягає врахуванню під час розгляду даної справи.

Щодо посилань ГУ ДПС в Харківській області на невиконання позивачем обов`язку щодо звірки даних, суд зазначає, що право платника податків ініціювати проведення звірки даних не може вважатись обов`язковим порядком досудового врегулювання спору та жодним чином не спростовує висновок суду про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у даному випадку застосування відповідачем при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт оподаткування належний позивачу за податковий період 2021 рік ставки податку - 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, враховуючи, що, зокрема, у 2019-2023 роках позивач була та є фізичною особою-підприємцем, КВЕДи діяльності у позивача не змінювалися, вид/тип нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 також не змінювався, та за податковий період 2019 рік податковим органом застосовувалася ставка податку для «інші будівлі» у розмірі 0,1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати не відповідає принципу правової визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань, який має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування чинних норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій (постанова ВС від 20.10.2020 року у справі №826/3694/16).

Крім того, визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000, а не наявної у розпорядженні податкового органу інформації щодо здійснення суб`єктом господарювання своєї діяльності.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач протиправно відніс належну позивачу на праві власності нежитлову будівлю у якості об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно за ставкою 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати як до будівель готельних, офісних, торгівельних або для публічних виступів, тоді як до належної позивачу на праві власності будівлі повинна застосовуватися ставка податку у 2021 році як для «інших будівель» 0,1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірне податкове повідомлення - рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 по справі № 520/25716/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова О.А. Спаскін