Справа № 380/4151/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 рокусправа № 380/4151/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартинюк Віталій Ярославович, розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням нової редакції позовної заяви від 05.03.2024, просить:

визнати протиправним та скасувати рішення №64 від 31.10.2023 про відмову у призначенні пенсії по віку;

зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи інженером в КБ «Еротрон» Львівського СКБ ВО «Кінескоп» з 29.06.1987 року по 19.06.1992 року та призначити пенсію за віком з 22.10.2023 року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що спірним рішенням відповідач відмовив їй у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначає, що відповідач безпідставно не зарахувавши до такого стажу спірні періоди роботи згідно з записами у трудовій книжці, з підстав, що дату наказу про її звільнення виправлено та не завірено належним чином. Вважає, що вказані у ній записи відповідають інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, оскільки відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. Відтак звернулася з цим позовом до суду.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі управління) подало відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю з підстав, викладених у ньому. Зазначає, що страховий стаж позивача становить 15 років 08 місяців 05 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 29.06.1987 року по 19.06.1992 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дату наказу про звільнення з роботи виправлено та не завірено належним чином, а відтак оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж, підстав для призначення пенсії не має.

Ухвалою суду від 11.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.12.1983 року позивач з 29.06.1987 року по 19.06.1992 року працювала інженером в КБ «Еротрон» Львівського СКБ ВО «Кінескоп».

З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до ВАТ «Кінескоп», АТ «Еротрон», Фонду державного майна України та державний архів Львівської облсті про надання інформації щодо зберігання кадрових документів КБ «Еротрон» Львівського СКБ ВО «Кінескоп» за період з 29.06.1987 року по 19.06.1992 року у зв`язку з чим просила надати уточнюючу довідку про спірний період її роботи у даного підприємства на посаді інженера.

Державний архів Львівської облсті листом від 14.11.2023 №Х-2610/07-12, повідомив позивача, що документи з кадрових питань (особового складу) КБ «Еротрон» (Львівського СКБ ВО «Кінескоп») на зберігання в архів не надходили, тому надати довідку про стаж роботи ОСОБА_1 за перод з 29.06.1987 року по 19.06.1992 року неможливо. Інформацію про місцезнаходження документів архів не володіє.

Акціонерне товариство «Еротрон» Фонду державного майна України листом вих.№04/24 від 05.02.2024, повідомило позивача, що первинні документи про трудові відносини та відомості про нараховану заробітню плату ОСОБА_1 відсутні внаслідок їх викрадення, а дані обставини підтверджуються кримінальним провадженням №0000129 від 22.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

У позові позивач зазначає, що 24.10.2023 року зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії по віку та додала всі необхідні документи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення №64 від 31.10.2023 про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В даному рішенні, в тому числі, зазначено, що статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено пенсійний вік, який становить 59 років 06 місяців для жінок які народилися у період з 01.10.1960 по 31.03.1961. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч.1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнутого віку 63 та 65 років. Вік заявника 63 роки 2 дні. Страховий стаж 15 років 8 місяців 5 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 29.06.1987 року по 19.06.1992 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дату наказу про звільнення з роботи виправлено та не завірено належним чином. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів. У разі повторного звернення за призначенням пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуто.

Будь-яких інших підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу у тексті оскарженого рішення пенсійний орган не виклав.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №64 від 31.10.2023 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01 січня 2004 року (далі - Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01 січня 2004 року стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є її трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

На час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 року (далі - Інструкція №162).

Згідно з п.2.3 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Наведене вказує на те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу позивачу зарахувати до трудового стажу записи у вищезазначеній трудовій книжці, оскільки дату наказу про звільнення з роботи виправлено та не завірено належним чином.

При цьому, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2019 року в справі №638/18467/15-а та від 25 квітня 2019 року в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині спірного періоду містять неправдиві або недостовірні відомості.

Крім того, як вже вище зазначено, позивач зверталася до ВАТ «Кінескоп», АТ «Еротрон», Фонду державного майна України та державний архів Львівської облсті про надання інформації з метою реалізації свого права на отримання уточнюючої довідки про спірний період її роботи на підприємстві на посаді інженера.

Проте, Державний архів Львівської облсті надав інформацію позивачу, що документи з кадрових питань (особового складу) КБ «Еротрон» (Львівського СКБ ВО «Кінескоп») на зберігання в архів не надходили, тому надання довідки про стаж роботи ОСОБА_1 за перод з 29.06.1987 року по 19.06.1992 року неможливо (лист від 14.11.2023 №Х-2610/07-12), а Акціонерне товариство «Еротрон» Фонду державного майна України вказало, що первинні документи про трудові відносини та відомості про нараховану заробітню плату ОСОБА_1 відсутні внаслідок їх викрадення. Дані обставини підтверджуються кримінальним провадженням №0000129 від 22.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (лист вих.№04/24 від 05.02.2024).

Відтак, з урахуванням викладеного, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині спірного періоду містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки, зокрема, щодо дати наказу про звільнення з роботи яка виправлена та не завірена належним чином, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні значеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області безпідставно не враховано період роботи позивача інженером в КБ «Еротрон» Львівського СКБ ВО «Кінескоп» з 29.06.1987 року по 19.06.1992 року, а відтак позовні вимоги в цій частині є обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Слід зазначатити, що підствою відмови відповідачем у призначенні позивачу пенсії, було те, що вона не набула необхідного стажу роботи відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема після досягнення віку 63 років з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року необхідний страховий стаж становить від 20 до 30 років.

Вітак, судом встановлено, що вік заявника 63 роки, страховий стаж позивача станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії (24.10.2023) становить 15 років 8 місяців 5 днів, а також з врахуванням зарахування спірного періоду її роботи, що в сукупності становить більше 20 років страхового стажу, який є достатнім для призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому спірне рішення прийнятеГоловним управління Пенсійного фонду України в Львівській області про відмову в призначенні пенсії є протиправним.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не подано належних доказів правомірності відмови позивачу у призначені пенсії.

Згідно з п.3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Такий критерій правомірності відповідачем дотриманий не був.

З огляду на викладене, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи інженером в КБ «Еротрон» Львівського СКБ ВО «Кінескоп» з 29.06.1987 року по 19.06.1992 року та призначити пенсію за віком є похідними від першої позовної вимоги, тому також підлягають до задоволення в цій частині.

Щодо вимог які стосуються дати призначення пенсії за віком, а саме з 22.10.2023 року, як просить позивач, то суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Сторонами не заперечено, що дата звернення заявника до територіальних органіів Песнійного фонду України 24.10.2023, проте позивач у позові просить - з 22.10.2023, а тому в частині визначення дати з 22.10.2023 належить відмовити.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №64 від 31.10.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) зарахувати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до страхового стажу період роботи інженером в КБ «Еротрон» Львівського СКБ ВО «Кінескоп» з 29.06.1987 року по 19.06.1992 року та призначити пенсію за віком з 24.10.2023 року.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк Віталій Ярославович