Справа № 607/6260/24
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2024 Справа №607/6260/24 Провадження №2-а/607/175/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря с/з Медвідь О. А.

учасників справи:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Майки М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки інспектора є несправедливими, недоведеними, необґрунтованими й такими, що не відповідають дійсності і підлягає скасуванню з наступних міркувань.

Висновок вказаний у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджений належними та допустимими доказами, а саме: постанова не конкретизована, невідомо чи номерний знак забруднений чи прикритий; не проводились заміри відстані з якої видно номерний знак; номерний знак було видно достовірно і чітко, що підтвердить свідок, який був на місці події, а якщо не видно то це можливо було усунути на місці; в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які підтверджують факт керування транспортним засобом саме ним; він транспортним засобом не керував, на момент приїзду працівників поліції автомобіль взагалі не здійснював руху; відеозапис з нагрудних камер працівників поліції відображає лише транспортний засіб, який стоїть на дорозі та не здійснює рух, відеодокази керування транспортним засобом саме ним відсутні, запис не є безперервним, знятим на невідомий пристрій; підстав для зупинки транспортного засобу передбачені у ст. 35 Закону № 580-VI, перелік яких є вичерпним, відсутні; працівники поліції на підтвердження законності зупинки не надали жодних доказів; з матеріалів справи не вбачається та не підтверджується, в тому числі відеозаписом події, наявність у відповідача будь-якої з передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для законної зупинки транспортного засобу позивача; права та обов`язки особі не роз`яснювались, підпис у постанові про це відсутній; всупереч вимогам п. 9 Розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнено не розбірливим почерком; до постанови долучено начебто відеозапис, але номера реєстратора немає зазначено.

Крім того, під час винесення постанови, що оскаржується, працівниками поліції йому не було роз`яснено прав та обов`язків, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі щодо права на залучення адвоката, права на участь у дослідженні доказів та щодо можливості заявляти клопотання.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення жодні докази не досліджувалися, можливості ознайомитися із матеріалами справи йому представлено не було.

Враховуючи, що працівником поліції належним чином не зафіксовано та не доведено належними і допустимими доказами факту невиконання водієм будь-яких вимог ПДР України, вважає зупинку транспортного засобу незаконною.

Таким чином, в його діях відсутній склад правопорушення за цією нормою, відповідно провадження підлягає закриттю з підстави відсутності події та складу правопорушення.

Крім того, інспектор поліції проігнорував будь-які його пояснення, не дав можливості викласти такі в письмовому вигляді, не надав жодних доказів порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення залишив підтвердження порушення мною Правил дорожнього руху. Усі зауваження щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення залишив поза увагою. Відтак абсолютно незрозуміло у зв`язку з чим працівники поліції прийняли рішення про винесення постанови стосовно нього за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Працівники поліції не роз?яснили причини та підстави зупинки транспортного засобу, суті допущених порушень ПДР України, не надали доказів, які підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення, при цьому, залишили усі його пояснення та заперечення поза увагою.

Також, працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними й допустимими доказами факту порушення ним ПДР. Тому вважає, що дії інспектора при винесенні постанови були незаконними та такими, що порушують його права, а оскаржувана постанова винесена із порушенням чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, тому підлягає скасуванню.

Однак, долучений до матеріалів справи відеозапис, не може братися до уваги, оскільки відеозапис не відображає факту керування ним транспортним засобом. Також на ньому не зафіксовано будь-яких порушень ПДР, які б слугували підставою для самої зупинки транспортного засобу. Тобто даний відеозапис не містить фактичних даних, на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в контексті положень ст. 251 КУпАП.

Таким чином, працівник поліції на підтвердження факту адміністративного правопорушення не додав до постанови жодних вчинення ним належних та допустимих доказів чи пояснень свідків.

Разом з тим, постанова не може бути винесена без пояснень суті порушення, без достатніх та належних доказів, свідків, засобів фіксації на підставі лише суб`єктивної думки патрульного поліцейського, форма постанови також має відповідати затвердженій.

Водночас, постанова не відповідає вимогам ст.ст. 251, 256, 280 КУпАП України, щодо доказів у справі про адміністративне правопорушення, форми та змісту, обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Так, у постанові немає даних про свідків правопорушення. Відповідності до ст. 256 КУпАП дані цих осіб є відомостями, які мають обов?язково зазначатися в протоколі. Неприлучення до справи не тільки пояснень, але й даних про свідків грубо суперечить ст. 256 КУпАП та призводить до відсутності в справі передбачених законом доказів.

Обов`язок дослідити всі обставини у справі, дослідити усі докази покладено на інспектора згідно ст. 279 КУпАП.

Відтак, вважає, що його безпідставно та неправомірно притягнуто до відповідальності, а тому, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1608539 від 07 березня 2024 року у виді штрафу в розмірі 1 190,00 грн, а провадження по адміністративній справі закрити.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказав, що 07.03.2024 позивач керував Т3 Peugeot Partner ДНЗ НОМЕР_1 якого номерний знак забруднений, що унеможливлювало роздивитися його символи, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України.

Поліцейським СРПП ВП № 2 (м. Ланівці) інспектором поліції ГУНП в Тернопільській області було виявлено дане порушення правил дорожнього руху та винесено на позивача постанову серії ЕНА № 1608539 від 07.03 2024 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено на позивача штраф в розмірі 1190 грн.

Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скануванню, оскільки зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення поліцейським було роз?яснено позивачеві його права, як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та відповідно до вимог ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Крім того, до матеріалів справи долучив відеоматеріали на диску DVD-R.

Долучений відповідачем в якості доказу диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв?язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп?ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Також при винесенні постанови позивач не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до ст. 293 КУпАП, отже скарг на винесення постанови не було.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

У судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали та просили її задовольнити, з підстав та обґрунтувань зазначених у ній.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак просив справу слухати у його відсутності.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що поліцейським ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Ковальчуком Р.І. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1608539 від 07.03.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 , 07.03.2024 о 15 год 23 хв, на вул. Захиснів України (Гагаріна), 35 в с. Лози Кременецького району Тернопільської області, керував автомобілем Peugeot Partner, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому був забруднений задній номерний знак, чим порушив п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

На підставі вищевказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 190,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, з оглянутих у судовому засіданні відеозаписах, які долучені до відзиву представником відповідача в якості доказу вчинення адміністративного правопорушення позивачем, не вбачається факту порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху, оскільки з відеозаписів неможливо встановити наявність обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії ЕНА № 1608539 від 07.03.2024, а саме те, що позивач 07.03.2024 о 15 год 23 хв, на вул. Захиснів України (Гагаріна), 35 в с. Лози Кременецького району Тернопільської області, керував автомобілем Peugeot Partner, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому був забруднений задній номерний знак.

На вказаних відеозаписах наявний факт розгляду справи суб`єктом владних повноважень відносно іншої особи, який не стосується позивача ОСОБА_1 . Крім того, наданий оптичний диск, на якому містяться відеозаписи, підписаний «Хом?як».

Інших належних і достовірних доказів визначених законом, представник відповідача суду не надав.

Відповідно в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як зазначено вище, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Положеннями статті 283 КУпАП закріплено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтями 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, суд зауважує про процесуальний обов`язок відповідача, передбачений частиною 2 статті 71 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд зауважив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 30 травня2018 року у справі № 337/3389/16, від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.

При цьому, будь-яких інших доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що правил дорожнього руху він не порушував, та доводили факт вчинення позивачем вказаного у спірній постанові правопорушення, представником відповідача суду не надано.

Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому, підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За даних обставин, слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19, 55 Конституції України, статтями 9, 126, 251, 252, 280, 283, 289, 293 КУпАП, керуючись статтями 2, 5, 9, 71, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 143, 159, 241-246, 250, 255, 268-272,286, 295, 297 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1608539 від 07 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 гривень скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП провадженням закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

відповідач Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 40108720, місцезнаходження вул. Валова, 11, м. Тернопіль.

Рішення суду складено та підписано 09 квітня 2024 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко