Справа № 420/2801/24
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2801/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання, протягом тривалого часу, постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №540/3907/21; зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом 27 жовтня 2022 року по справі №540/3907/21, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі: 908,00 грн. на розрахунковий рахунок UA4936170; стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі: 10000,00 грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з метою виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 р. по справі №540/3907/21 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) 13 грудня 2022 року до Державної казначейської служби України (вулиця Бастіонна, 6, місто Київ, 01601, ) (далі Відповідач) було направлено заяву про прийняття виконавчого листа до виконання разом з пакетом документів, перелік яких визначено пунктами 6-8 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. Станом на 25.01.2024 року рішення суду залишається невиконаним, судовий збір не повернуто. Пунктом 48 Порядку №845 передбачено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей. У зв`язку з незаконними діями відповідача, починаючи з квітня 2023 року мені була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що Урядом України не виконуються навіть дрібні гарантії, тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав та глибину душевних страждань, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Представником відповідача Державної казначейської служби України до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що до органу Казначейства (ГУДКСУ у Херсонській області) від позивача надійшла заява про стягнення коштів разом з виконавчими листами Одеського окружного адміністративного суду по справі №540/3907/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 судового збору у розмірі 908,00 грн. кожному. ГУДКСУ у Херсонській області листом від 11.01.2023 № 04-22/10-06/168 звернулось до боржника - Головного управління Пенсійного фонду України Херсонській області з вимогою добровільного виконання вищевказаного виконавчого документа у зв`язку з відсутністю відкритих рахунків боржника в органах Казначейства. Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області листом від 24.01.2023№ 2100-0901-8/1965 повідомило про неможливість виконання виконавчих листів. Відповідно до пункту 33 Порядку у разі коли судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, то його виконання здійснюється за рахунок коштів Бюджетної програми КПКВК 3504040. Отже, після здійснення органом Казначейства заходів, передбачених пунктами 24-32 Порядку № 845, виконавчі листи знаходяться на виконанні за Бюджетною програмою КПКВК 3504040. Відповідно до норм Закону про гарантії заборгованість за виконавчими листами підлягають виконанню у третю чергу, оскільки рішенням Херсонського окружного адміністративного суду по справі №540/3907/21 стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області судовий збір. Станом на теперішній час за бюджетною програмою в Казначействі обліковується виконавчих документів на суму близько 133,12 млн. грн, які відносяться до першої черги погашення заборгованості; 343,92 млн. грн, які відносяться до другої черги погашення заборгованості та 6 533,11 млн грн, які відносяться до третьої черги погашення заборгованості. Встановлений обсяг коштів не дозволяє Казначейству здійснити у поточному році погашення заборгованості за рахунок бюджетної програми за всіма судовими рішеннями, гарантованими державою. Отже, виконання виконавчих листів за бюджетною програмою КПКВК 3504040 можливо здійснити тільки після погашення заборгованості по першій та другій черзі. Отже, Казначейство зможе здійснити заходи щодо перерахування коштів на користь позивача за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040, лише після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше виконавчих листів по справі № 540/3907/21. Враховуючи недостатність бюджетних призначень за бюджетною програмою для погашення заборгованості за поданими судовими рішеннями та наявність сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів, Казначейство позбавлене можливості виконати виконавчий лист по справі № 640/12716/19 у стислі строки. Перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність Казначейства, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державний бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями. Станом на сьогодні Казначейством, відповідно до наданих повноважень, вжито всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання рішення суду по справі № 540/3907/21. Отже, позовні вимоги щодо зобов`язання Казначейства виконати рішення суду по справі № 540/3907/21 є необґрунтованими та безпідставними, оскільки їх виконання залежить від обсягу бюджетних асигнувань виділених на відповідний рік для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями. Казначейством вжито всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання рішення суду по справі №540/3907/21. Отже, законні підстави для стягнення з Казначейства моральної шкоди відсутні.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Вказане свідчить про те, що орган державної влади повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права. Моральна шкода спричинена тривалим невиконанням рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року і порушує майнові права на вільне розпорядження моїми грошовими коштами які в свій час вона вимушена була сплатити згідно ухвали Херсонського окружного адміністративного суду за подачу позову про протиправну бездіяльність.

Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року по справі № 520/3907/21, яке набрало законної сили, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, Код ) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

27 жовтня 2022 року по справі № № 520/3907/21 видано виконавчий лист (а.с. 15-16).

12 грудня 2022 року ОСОБА_1 направлено до Державної казначейської служби України заяву про виконання виконавчого листа від 27 жовтня 2022 року по справі № № 520/3907/21 (а.с. 13-18).

11 січня 2023 року Головним управління Державної казначейської служби України у Херсонській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області направлено лист, яким повідомлено про необхідність вжиття заходів до погашення заборгованості, зокрема по виконавчому листу від 27 жовтня 2022 року по справі № № 520/3907/21 (а.с. 58-59).

24 січня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області надано відповідь та повідомлено Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, що стягнення судових витрат зі сплати судового збору повинно здійснюватися згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (а.с. 77-78).

17 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Державної казначейської служби України із заявою про вжиття заходів щодо виконання рішення суду, на яку листом від 15.11.2023 року надано відповідь та повідомлено, що казначейство здійснює заходи щодо виконання рішень суду за Програмою по першій черзі заборгованості, отже питання щодо виконання виконавчого листа по справі № 540/3907/21 про стягнення судового збору, який відноситься до третьої черги погашення заборгованості розглянеться казначейством за рахунок Програми після погашення заборгованості за виконавчими документами, які відносяться до першої та другої черги (а.с. 19-23).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлює Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, інвентаризації та погашення заборгованості за ними визначає Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440.

Згідно п. 20 Порядку № 440 погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 61, ст. 2431; 2013 р., № 9, ст. 334).

Відповідно до п. 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до п. 47 Порядку № 845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей. У разі коли у виконавчих документах, які надійшли до Казначейства, визначено боржником Кабінет Міністрів України, у якого відсутні рахунки в Казначействі, безспірне списання коштів здійснюється Казначейством за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно п. 48, 49 Порядку № 845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.

У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що на виконанні в органах Державної казначейської служби перебуває виконавчий лист від 27 жовтня 2022 року по справі № № 520/3907/21, який взятий на облік та перебуває у черзі на виконання за бюджетною програмою КПКВ 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Станом на теперішній час виконавчий лист від 27 жовтня 2022 року по справі № № 520/3907/21 не був виконаний, що свідчить про порушення Державної казначейської служби України тримісячного строку, визначеного ч. 4 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та пунктом 48 Порядку №845 для перерахування коштів стягувачу ОСОБА_1 .

При цьому, зі змісту пункту 49 Порядку № 845 випливає, що у разі необхідності у додаткових коштах понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає до Міністерства фінансів України пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України протягом 10 днів з дня надходження відповідних виконавчих документів для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету.

Верховний Суд в постанові від 21 лютого 2023 року по справа №500/5748/21 зазначив, що приписи пункту 49 Порядку № 845 вимагають направлення до Міністерства фінансів України пропозицій щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України після надходження кожного виконавчого документа від кожного стягувача, а тому належним доказом виконання зазначених приписів може бути лише відповідне звернення до Міністерства фінансів України, направлене із дотримання строку, встановленого Порядком №845.

Аналогічний висновок також викладений у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2018 року у справі №826/7371/15, від 4 вересня 2020 року у справі №640/5757/19, від 29 квітня 2021 року у справі №826/13511/17.

В той же час, відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не надано будь-яких доказів на підтвердження звернення у 10-денний строк з моменту надходження виконавчого листа від 27 жовтня 2022 року по справі № № 520/3907/21 до Міністерства фінансів України з відповідними пропозиціями щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України у зв`язку з неможливістю здійснення безспірного списання коштів через їхню недостатність.

Посилання відповідача на листи від 07.02.2023 року, від 08.05.2023 року, від 28.06.2023 року, від 07.07.2023 року, від 30.07.2023 року, від 04.09.2023 року, від 02.10.2023 року, від 04.12.2023 року, згідно яких Державна казначейська служба України неодноразово зверталась до Міністерства фінансів України про збільшення бюджетних призначень за КПКВК 3504040, суд вважає необгрунтованими, оскільки листи, адресовані Міністерству фінансів України з цього приводу не є належними доказами своєчасного, протягом 10-денного терміну з дня надходження виконавчого документа, виданого на ім`я позивачки, надання Казначейством пропозиції Мінфіну щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2023 року по справа №500/5748/21.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», заява №18357/91, пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява №22774/93, пункт 66).

Державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду (рішення від 17 січня 2006 року у справі «Гордєєви і Гурбик проти України», заяви NN27370/03 і 30049/04, пункт 25).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 (рішення від 29 червня 2004 року у справі «Войтенко проти України», заява №18966/02, пункт 53).

Згідно рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів №13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень», КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ex-officio». Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Вказане свідчить про те, що орган державної влади повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Таким чином, обставина відсутності у відповідача бюджетних коштів за відповідною бюджетною програмою та наявність значної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні в органах Казначейства, не може слугувати підставою для невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивачки.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постанові від 16 квітня 2020 року у справі №818/1814/17, від 3 лютого 2021 року у справі №812/413/18.

За таких підстав, позовні вимоги про визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 540/3907/21, є обґрунтованими.

При цьому, позивач просить суд зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом 27 жовтня 2022 року по справі №540/3907/21, шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі: 908,00 грн. на розрахунковий рахунок UA4936170.

В той же час, Державна казначейська служба України в силу приписів Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» зобов`язана здійснити виконання виконавчого листа від 27 жовтня 2022 року по справі №540/3907/21, а тому додаткове накладення на відповідача подібного обов`язку на підставі рішення суду, як про це просить позивач, є необґрунтованим.

При цьому, порядок погашення заборгованості за виконавчим документом, виконання якого гарантується державою, визначений законодавством. Натомість заявлена позивачкою вимога про виконання виконавчого листа шляхом перерахування на її користь невиплачених коштів йде у розріз із цим порядком і по своїй суті спрямована на зміну способу і порядку виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року по справі № 520/3907/21, яке набрало законної сили. Однак питання стосовно зміни способу та порядку виконання судового рішення, ухваленого в адміністративній справі, здійснюється відповідно до статті 378 КАС України, тому така позовна вимога не може бути задоволена.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2023 року по справа №500/5748/21.

Що стосується позовних вимог про стягнення з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 23 Цивільного кодексу України (далі - «ЦК України») передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Згідно ч. 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до пунктів 56 - 58, 66 - 70 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у зв`язку з тривалим невиконанням рішень, винесених на користь заявників, мало місце порушення статті 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективного національного засобу юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

Європейський суд з прав людини також зазначав, що у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір. Але інша ситуація, коли йдеться про моральну шкоду. Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (рішення у справі «Скордіно проти Італії», пункти 203 - 204; рішення у справі «Вассерман проти Росії», пункт 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу (рішення від 15 січня 2009 року у справі «Бурдов проти Росії №2», заява №33509/04, пункт 100).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №750/1591/18-ц виклала правову позицію, за якою відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

Верховний Суд в постанові від 21 лютого 2023 року по справі №500/5748/21, з подібним предметом спору, вказав, що Державна казначейська служба України є суб`єктом, що належить до суб`єктів, які завдають шкоду, характер правовідносин свідчить про те, що права позивачки порушені протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій. Досліджуючи обставини справи, які слугували підставою для завдання моральної шкоди позивачці, суд зазначив, що такими обставинами є тривале невиконання судового рішення.

За таких підстав, враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду, оцінюючи вказані обставини по даній справі, характер спірних правовідносин, суму невиплачених коштів, суд дійшов висновку, що моральна шкода має бути відшкодована у розмірі 1000,00 грн..

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 540/3907/21; стягнення з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України з Державної казначейської служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної казначейської служби України (, адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 540/3907/21.

Стягнути з Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної казначейської служби України (, адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук