Справа № 140/2785/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2785/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Димарчук Т.М, розглянувши заяву позивача в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області з позовними вимогами про:

визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування на пільгових умовах відповідно до вимог п.3 «Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького І рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 вислуги в органах внутрішніх справ на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця час проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора;

зобов`язання зарахувати ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 3 «Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні з розрахунку один місяць служби за півтора місяця час проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора;

визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування вислуги в календарному обчисленні періоду проходження служби в міжрайонному відділенні Державної служби охорони при Луцькому РВ УМВС України у Волинській області з 15.05.2000 по 18.12.2000;

зобов`язання зарахувати до вислуги в органах внутрішніх справ в календарному обчисленні період проходження служби в міжрайонному відділенні Державної служби охорони при Луцькому РВ УМВС України у Волинській області - з 15.05.2000 по 18.12.2000.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України, та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме шляхом : подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин пропуску цього строку; доказів проходження служби в міжрайонному відділенні Державної служби охорони при Луцькому РВ УМВС України у Волинській області (наказів про прийняття на посаду, про звільнення з посади тощо), які б підтверджували обставини, про які вказує позивач у позовній заяві; зазначення власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; подання до суду належним чином оформленої позовної заяви із зазначенням відомостей щодо наявності або відсутності у позивача електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

На виконання ухвали суду від 18.03.2024, позивачем 05.04.2024 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, заяву про поновлення строків звернення до суду та клопотання про витребування доказів судом.

Розглянувши заяви подані позивачем, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно залишити без розгляду з наступних мотивів та підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк може і має бути поновленим судом, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відповідне рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа Мельник проти України) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Визначальним в даному випадку є суб`єктивне право особи на звернення до суду у спосіб та строки, визначені Законом. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Як вбачається з позовної заяви позивачем ОСОБА_1 , серед іншого, заявлено вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування на пільгових умовах відповідно до вимог п.3 «Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького І рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 вислуги в органах внутрішніх справ на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця час проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора (у період з 03.12.1983 по 01.07.1991 та з 05.08.1994 по 27.04.1998).

У заяві від 05.04.2024 про поновлення строків звернення до суду позивач вказує, що на день його звільнення розрахунок вислуги років не проводився, а тому він не міг знати про його правильність чи неправильність. Окрім того, для звернення до адміністративного суду йому необхідно було зібрати ряд документів, які підтверджують факт протиправної бездіяльності відповідача. Звертає увагу суду на те, що практика Верховного Суду України щодо зарахування пільгової вислуги років до календарної тривалий час напрацьовувалась у судах протягом багатьох років після його звільнення, і як тільки йому стало відомо про такі преценденти та офіційні висновки суду, він зрозумів, що відповідача не нарахував пільгову вислугу років.

Суд вважає, що причини вказані у заяві про поновлення строків звернення до суду є неповажними з огляду на наступне.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

З матеріалів даної справи вбачається, що мотивуючи заяву про поновлення строків позивач вказав про те, що він не знав, що йому відповідачем при звільненні (що відбулося 24.04.1998) не обраховано вислугу років у пільговому обчисленні.

Разом з тим, суд вказує, що з доказів долучених до матеріалів справи слідує, що у наказі Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 24.04.1998 №44 о/с, яким ОСОБА_1 було звільнено з органів МВС, наявна інформація про зарахування позивачу вислуги на день звільнення у календарному обчисленні (11 років 3 місяці 20 днів) та відсутня інформація щодо пільгової вислуги років (а.с. 13).

Відтак, саме з моменту звільнення з органів МВС та ознайомлення з наказом від 24.04.1998 №44 позивачу було достеменно відомо про відсутність у нього пільгової вислуги років (не зарахування її відповідачем). Окрім того, у довідці Управління МВС України у Волинській області від 18.07.2023 №3/3-17720 (а.с.15), яка надана на звернення позивача, також продубльована інформація відносно того, що вислуга ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні становила 11 років 03 місяці 20 днів, а пільгової вислуги у нього немає.

Суд звертає увагу, що саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до змісту статті 121 КАС пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Суд вказує, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Доказів для підтвердження обґрунтованих підстав щодо пропуску строку звернення до суду та необхідності поновлення останнього (позивач звернувся до суду через 24 роки після допущення (на його думку) бездіяльності відповідачем, яка носила разовий характер), ОСОБА_1 не наведено, а судом не встановлено.

Суд вказує на те, що непоінформованість позивача про порушення своїх прав через байдуже ставлення до них або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Не заслуговують на увагу також доводи позивача відносно того, що він очікував на те, як складеться практика розгляду подібних спорів у судах.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Окремо суд звертає увагу, що позивач не надав доказів досудового звернення до відповідача з метою врегулювання спірних відносин (на які він посилається у заяві від 05.04.2024). Зокрема, провідними спеціалістами Волинського окружного адміністративного суду 05.04.2024 складено акт про нестачу матеріалів згідно з яким вбачається, що при реєстрації заяви, яка надійшла від ОСОБА_1 не виявлено вказаних у додатку документів, а саме копії відповіді з Управління поліції охорони у Волинській області від 13.10.2023 №2528/43/22/01-2023 та копії відповіді від Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 18.08.2023 №7/192.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд також дійшов висновку, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування вислуги в календарному обчисленні періоду проходження служби в міжрайонному відділенні Державної служби охорони при Луцькому РВ УМВС України у Волинській області з 15.05.2000 по 18.12.2000. Однак позивач не навів поважних причин щодо поновлення строку за вказаними позовними вимогами.

Відтак, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обставини щодо причин поважності пропущення строку не є поважними.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Частиною першої зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Згідно з п.9 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, то слід дійти висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у спосіб і строк, встановлений судом, та не довів поважність причин пропуску строку звернення до суду. Відтак і підстави для поновлення йому строку звернення до суду із цим позовом як такого, що пропущений з поважних причин, відповідно до частини шостої статті 161, частини першої статті 123 КАС України відсутні.

Отже, наявні підстави для повернення позовної заяви.

Керуючись частинами першою, другою ст. 123, п. 9 ч.4 ст .169 КАС України, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, повернути позивачу без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої повернуто без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було повернуто без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.М. Димарчук