Справа № 160/24479/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/24479/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Малиш Н.І.,

за участю секретаря судового засідання: Ретинська В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №160/24479/23 (суддя Кадникова Г.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду в частині негайного поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з Офісу Генерального прокурора (далі відповідач) середній заробіток за весь час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2021 у справі №640/1520/20 в частині негайного поновлення її на посаді, а саме: з 15.04.2021 по 11.08.2021, у розмірі 123 731грн.55 коп.

В обґрунтування позову вказала, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2021 №640/1520/20 в частині негайного поновлення позивача на посаді та виплати середнього заробітку за один місяць, виконано не негайно, а лише 11.08.2021. І саме з цього дня позивач приступила до виконання посадових обов`язків. Відтак, у зв`язку з не виконанням рішення суду негайно, відповідач зобов`язаний виплатити позивачу суму середнього заробітку час затримки виконання рішення з дати ухвалення рішення суду до дати фактичного поновлення на посаді, а саме: з 15.04.2021 по 11.08.2021.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023р. позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, суд стягнув з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2021 у справі №640/1520/20 в частині негайного поновлення на посаді, а саме: з 16.04.2021 по 10.08.2021, у розмірі 119148 грн. 90коп. (сто дев`ятнадцять тисяч сто сорок вісім грн. 90коп.).

Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Доводи скаржника зводяться до того, що позивач пропустила строки на звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки спірні відносини між сторонами виникли у 2021 році, а з позовом позивач звернулася до суду лише у вересні 2023року. Крім того, відповідач стверджує, що відповідно до частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2021, постанови про відкриття виконавчого провадження № 66132032 від 20.07.2021 наказом Генерального прокурора від 11.08.2021 №1216ц скасовано наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 № 2148ц та поновлено позивача на посаді прокурора відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України (з місцем дислокації у прокуратурі Запорізької області).

Суд першої інстанції при вирішенні даного спору мав би встановити чи мала місце затримка виконання рішення суду, встановити період такої затримки та провести розрахунок належних до стягнення сум. Вважає, що судом неповно встановлені обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Позивач своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористалась. Рішення суду в частині неповного задоволення позовних вимог, визначеного судом періоду затримки виконання рішення суду та в частині визначеної судом до стягнення на її користь суми позивач не оскаржує.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала обґрунтування та доводи апеляційної скарги, просила скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач просила суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Генерального прокурора від 11.12.2019 № 2148ц позивача з 24.12.2019 звільнено з посади прокурора відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України (далі - ГПУ) та з органів прокуратури.

Підставою стало рішення другої кадрової комісії ГПУ від 19.12.2019 № 26 про неуспішне проходження атестації за результатами проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, яке прийняте в межах Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19.09.2019 № 113-ІХ (далі - Закон № 113-ІХ).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2021 №640/1520/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021, вирішено:

- визнати протиправним та скасувати рішення кадрової комісії №4 Генеральної прокуратури України від 19.12.2019 №26 про неуспішне проходження атестації;

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 21.12.2019 №2148ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України (з місцем дислокації у прокуратурі Запорізької області);

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України (з місцем дислокації у прокуратурі Запорізької області) з 25.12.2019;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 по 15.04.2021 у розмірі 499'508грн. 85коп. без урахування обов`язкових відрахувань;

- допустити негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України (з місцем дислокації у прокуратурі Запорізької області) Генеральної прокуратури України.

Представник відповідача приймав участь у судових засіданнях при розгляді справи та був присутнім під час проголошення рішення 15.04.2021. Таким чином відповідач з 15.04.2021 обізнаний про ухвалене судом рішення та необхідність його негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді та виплати суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Постановою Верховного Суду від 11.08.2022 за касаційною скаргою відповідача рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року по справі №640/1520/20 залишено без змін.

Таким чином, рішення суду є чинним і з 15.04.2021 в частині негайного поновлення позивача на посаді підлягало виконанню.

18.05.2021 Окружний адміністративний суд міста Києва видав виконавчий лист про поновлення позивача на посаді.

20.05.2021 позивач звернулась до відповідача зі заявою про виконання рішення суду, до якої додано копії рішення та виконавчих листів.

Листом від 22.06.2021 за № 07-1073-21 (№ 07/1/1-62304 вих-21) відповідач повідомив позивача, що питання про її поновлення на посаді перебуває на розгляді у керівництва Офісу Генерального прокурора. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідач, з посиланням на пункти 3 та 28 постанови Кабінету міністрів України від 03.08.2011 №845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", повідомив, що такі рішення виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості їх надходження шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Позивач надіслала виконавчий лист до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.07.2021 відкрито виконавче провадження № 66132032.

На виконання зазначеної постанови ДВС від 20.07.2021 та заяви позивача, відповідач видав наказ від 11.08.2021 № 1216ц про поновлення ОСОБА_1 на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Позивач підтвердила, що з наказом ознайомлена 11.08.2021 та цього ж дня приступила до роботи.

Відповідач зазначає, що саме після надходження до Офісу Генерального прокурора 28.07.2021 (№174506-21) з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови про відкриття виконавчого провадження № 66132032 від 20.07.2021, а також надходження 05.08.2021 за № 182573-21 заяви від ОСОБА_1 разом з копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 66132032, і виникли підстави для поновлення позивача на раніше займаній посаді, що і було виконано у належний спосіб.

Відповідач не вбачає порушень вимог ст.236 Кодексу законів про працю України та вказує на відсутність підстав для виплати позивачу середнього заробітку у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про поновлення на роботі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині, дійшов висновку про обов`язок відповідача виплати позивачу середній заробіток у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про поновлення позивача на роботі. При цьому, суд погодився з доводами відповідача в частині невірно визначеного позивачем періоду стягнення та суми. Суд встановив, що на користь позивача з відповідача слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 16.04.2021 по 10.08.2021 включно, у розмірі 119'148грн. 90коп.

Колегія суддів, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1ст.235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ч.7 ст. 235 КЗпПУ).

За змістом ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Верховний Суд України в постанові від 23.06.2015 №21-63а15 звернув увагу, що стаття 236 КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, - пред`явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 08.11.2019 № 711/8138/18 зазначено, що законодавець передбачив обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення.

Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежного від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Згідно зі ст.236 КЗпП України проводиться виплата заробітної плати за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Такий же висновок наведено Верховним Судом в постановах від 21.10.2021 №640/19103/19 (п.37) (номер в ЄДРСР - 100470915), від 24.09.2021 №640/755/19 (№99860913) у подібних справах за позовом прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання Офісом Генерального прокурора рішення суду про поновлення на посаді.

Аналогічні правові позиції Верховний Суд виклав у постановах від 24.12.2020 №807/2434/15, від 31.07.2019 №813/593/17, від 24.09.2019 №826/16191/17, від 03.10.2019 №804/8042/17, від 16.02.2018 № 807/2713/13-а.

У постановах Верховного Суду від 05.03.2020 №280/360/19 (п.28 рішення) (номер в ЄДРСР - 88062638), від 27.11.2019 №802/1183/16-а (№85964865), від 21.03.2018 №243/2748/16-ц (№73001104), від 27.06.2019 №821/1678/16 (№82707184) визначено, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

З огляду на встановлені судом обставини, є підтвердженим факт затримки відповідачем виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2021 №640/1520/20 в частині негайного поновлення позивача на посаді та виплати їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому, суд, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, вірно визначив період, за який відповідач має виплатити середній заробіток позивачу відповідно до вимог ст. 236 КЗпП України, та розрахував суму до стягнення.

Стосовно доводів скаржника про пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції ухвалою від 02.10.2023 року (а.с.55) заяву позивача про поновлення строку звернення до суду у справі №160/24479/23 задовольнив, поновивши ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду в частині негайного поновлення на посаді.

При цьому, судом надавалася оцінка доводам та доказам, що подавалися позивачем на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку.

В спірному випадку суд першої інстанції визнав поважними причини пропуску строку на звернення позивача до суду з даним позовом та поновив їй такий строк.

Доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, таких висновків суду першої інстанції щодо існування поважних причин пропуску позивачем строку на звернення до суду з адміністративним позовом, не спростовують.

Колегія суддів, з урахуванням вище викладеного, приходить до висновків, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстав для його скасування не вбачається. Апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат згідно ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись п.1ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст.322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №160/24479/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 11.04.2024р.

Повний текст постанови виготовлено 11.04.2024р.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Шлай

суддя Н.І. Малиш