Справа № 520/2620/24
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 р. справа № 520/2620/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лук`яненко М.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

1. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення за період з 01.06.2023 по 05.11.2023, додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.05.2023 по 11.08.2023 відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 (у редакції від 21.01.2023), одноразової грошової допомоги при звільнені та грошової компенсації за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, та за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік;

2. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо несплати страхових внесків за ненараховане та невиплачене своєчасно грошове забезпечення за період з 01.06.2023 по 05.11.2023, та неподання персоніфікованих відомостей про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) ОСОБА_1 , на яку нараховано та з якої сплачено страхові внески, та інші відомості до Пенсійного фонду України;

3. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 01.06.2023 по 05.11.2023 ОСОБА_1 ;

4. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову одноразову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.05.2023 по 11.08.2023 відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 ( у редакції 21.01.2023) ОСОБА_1 ;

5. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення з урахуванням змін до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314 ОСОБА_1 ;

6. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити одноразову грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік ОСОБА_1 ;

7. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 сплатити страхові внески за ненараховані та невиплачені своєчасно грошове забезпечення за період з 01.06.2023 по 05.11.2023, та подати персоніфіковані відомості про заробітню плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) ОСОБА_1 , на яку нараховано та з якої сплачено страхові внески, та інші відомості до Пенсійного фонду України;

8. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 шляхом внесення наступних змін до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314 "Вислуга років у Збройних Силах України станом на 05 листопада 2023 року становить 1 рік 8 місяців 12 днів";

9. стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у повному обсязі.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що невиплата йому належного грошового забезпечення, додаткової одноразової винагороди в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористанні дні щорічної основної відпустки, свідчить про порушення права військовослужбовця на достатнє грошове забезпечення, передбачене ч.1 ст. 9 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Крім того, військовою частиною НОМЕР_1 допущено помилку під час обчислення вислуги років ОСОБА_1 у витягу із наказу від 05.10.2023 №314, оскільки Відповідачем у наказі №314 вказано, що вислуга років у Збройних Силах України станом на 05 листопада 2023 становить: календарна 01 років 06 місяців 08 днів, у той час як фактична календарна вислуга років Позивача становить 01 рік 08 місяців 12 днів. Водночас, помилка при обчисленні вислуги років призводить до неправильного зазначення розміру одноразової грошової допомоги по звільненню, а тому, на думку позивача, Військова частина НОМЕР_1 має нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення з урахуванням змін до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314, тобто за 20 повних календарних місяців служби.

Вважаючи дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.02.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача 19.03.2024 через систему "Електронний суд" надав відзив на позовну заяву, в якому проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а позов відповідно таким, що не підлягає задоволенню, оскільки дані на підтвердження безпосередньої участі колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання, відомостей в Журналі бойових дій, бойових розпоряджень, донесень в військовій частині НОМЕР_1 за період з 23.04.2023 по 05.11.2023 відсутні. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач скористався правом подання відповіді на відзив, в якій зазначив, що військова служба позивача була призупинена у зв`язку з прийняттям рішення командиром військової частина про самовільне залишення Позивачем військової частини 07.08.2023, хоча в цей період останній перебував на безперервному стаціонарному лікуванні. Разом з тим, повідомив, що днем внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є 29.08.2023, що підтверджується витягом з реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження, а тому Відповідач протиправно призупинив проходження військової служби ОСОБА_1 та зняв останнього з усіх видів забезпечення з 08.08.2023.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до довідки Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 за №03-14/13622/24 22 березня 2024 року в результаті нанесення ракетних ударів по критичній інфраструктурі м. Харкова та області, відключено електропостачання у приміщенні суду та повністю припинився доступ до мережі Інтернет.

Оскільки на території Харківщини з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду та за наявності технічної можливості.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що наказом №26 від 10.03.2022 командира військової частини НОМЕР_4 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено на посаду командира гранатометного взводу військової частини НОМЕР_4 , з 24 лютого 2022 року він вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.с.53).

16 квітня 2022 року Позивач призначений на посаду командира стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу начальника регіонального управління Сил територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_3 " (по особовому складу) від 16.04.2022 року №26.

Відповідно до витягу з наказу №34 від 18.04.2022 ОСОБА_1 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою та зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 (а.с.24).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №113 від 22.04.2023 року лейтенанта ОСОБА_1 , командира протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 21.04.2023 року №141 (по особовому складу), командиром протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_6 , з 22.04.2023 року виключено зі списків особового складу частини, знято зі всіх видів забезпечення. Він вважається таким, що справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_6 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №119 від 28.04.2023 року Пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №113 від 22.04.2023 року скасовано. Поновлено лейтенанта ОСОБА_1 на посаді командира протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 . Вважається таким, що з 28.03.2023 року знаходиться у шпиталі.

21.04.2023 ОСОБА_1 переніс ішемічний інсульт в басейні АСМА, а 22.04.2023- транзиторну ішемічну атаку, у результаті чого 26.04.2023 ОСОБА_1 госпіталізовано у КНП "Нововодолазька центральна лікарня" Нововодолазької селищної ради, де він знаходився у реанімації в тяжкому стані, що підтверджується повідомленням КНП Нововодолазька центральна лікарня Нововодолазької селищної ради від 27.04.2023 №413 (а.с.27).

У подальшому, ОСОБА_1 перебував на лікуванні у період з:

- на стаціонарному лікуванні з 28.04.2023 по 19.05.2023, що підтверджується випискою амбулаторного (стаціонарного) хворого №267690 інсультного центру Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 (а.с.28);

- 21.05.2022 пройшов медичний огляд у госпітальній військово-лікарській комісії терапевтичного профілю в/ч НОМЕР_7 .

- на стаціонарному лікуванні з 21.05.2023 по 22.05.2023, що підтверджується випискою амбулаторного (стаціонарного) хворого №8736 військово-медичного клінічного центру Північного регіону (а.с.31);

У довідці військово-лікарської комісії від 22 травня 2023 року N1128 встановлено причинний зв`язок стану після транзиторної ішемічної атаки, а саме вказано: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" (а.с.33).

- знаходився на санатарному етапі реабілітації з 22.05.2023 по 11.06.2023 у ДП Клінічний санаторій Роща", що підтверджується випискою із історії хвороби №1585 (а.с.34-35);

- на стаціонарному лікуванні з 16.06.2023 по 03.07.2023 у КНП Нововодолазька центральна лікарня" (а.с.36-37);

- на амбулаторному лікуванні з 04.07.2023 по 20.07.2023 у КНП Нововодолазька центральна лікарня (а.с.38-39);

- на стаціонарному лікуванні з 21.07.2023 по 07.08.2023 у КНП Нововодолазька центральна лікарня( а.с.40-41);

- на амбулаторному лікуванні з 08.08.2023 по 30.08.2023 у КНП Нововодолазька центральна лікарня (а.с.42-43);

- на стаціонарному лікуванні з 01.09.2023 по 14.09.2023 у КНП "Нововодолазька центральна лікарня" (а.с.44-45);

- на амбулаторному лікуванні з 15.09.2023 по 09.11.2023 у КНП Нововодолазька центральна лікарня" (а.с.46-47).

У зв`язку з тим, лейтенант ОСОБА_1 до групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 не надав підтверджуючі документи щодо проходження лікування, його Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №220 від 07.08.2023 року визнано таким, що самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 . З 08.08.2023 року він знятий з усіх видів забезпечення (а.с. 82).

Відповідно до Витягу з ЄРДР від 18.09.2023 відносно ОСОБА_1 внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України 29.08.2023, яке відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України - закрито 18.09.2023 (а.с. 91)

З постанови слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань про закриття кримінального провадження від 18.09.2023, судом встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надані медичні дані КНП "Нововодолазька ЦЛ", виписка №29907871, відповідно до якої, останній перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі в період з 08.09.2023 по 30.08.2023, що виключає в діях останнього ознаки складу злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001761 від 29.08.2023 підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с. 92-95)

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №284 від 07.10.2023 року лейтенанта ОСОБА_1 , командира протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини звільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 та утримувати у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 80).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №314 від 05.11.2023 року лейтенанта ОСОБА_1 , колишнього командира протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_5 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 01.11.2023 року №396 у запас за пунктом 2 пункту «г» ( у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю 1 чи 2 групи) частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав 05.11.2023 року.

Разом з тим, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 не виплачувалось грошове забезпечення за період з 01.06.2023 по 05.11.2023, а саме: складові грошового забезпечення, які передбачені у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.04.2022 №34:

- оклад за посадою 3440 гривень на місяць, шпк "старший лейтенант, шпк "старший лейтенант" ВОС - 0210003, тарифний розряд - 12;

- надбавка за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;

- щомісячна премія відповідно до особистого внеску в загальний результат служби у розмірі 202% посадового окладу.

Також, Позивачу не виплачено додаткову грошову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.05.2023 по 11.08.2023 відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 №168 (у редакції від 21.01.2023).

Крім того, не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби від 17 вересня 2014 року №460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 18 повних календарних місяців служби, призначену відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.11.2023 №314 та грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.

А також, при прийнятті наказу №314 від 05.10.2023 військовою частиною НОМЕР_1 зазначено "Вислуга років у Збройних Силах України станом на 05 листопада 2023 року становить 1 рік 6 місяців 08 днів", що, на думку Позивача, не відповідає дійсності, оскільки, фактична календарна вислуга останнього становить :"01 рік 08 місяців 12 днів"

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому за період з 01.06.2023 по 05.11.2023 грошового забезпечення,додаткового грошового забезпечення, додаткової одноразової винагороди при звільненні у розмірі 4%, нарахування та виплати одноразової грошової компенсації за 20 діб невикористаною щорічної відпустки за 2022 та 25 діб - за 2023 рік та невірного зазначення фактичної вислуги років за спірний період, позивач за захистом своїх порушених прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до ч. 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Наказом №26 від 10.03.2022 командира військової частини НОМЕР_4 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено на посаду командира гранатометного взводу військової частини НОМЕР_4 , з 24 лютого 2022 року він вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків

Відповідно до витягу з наказу №34 від 18.04.2022 ОСОБА_1 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою та зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 . Встановлено наступні складові грошового забезпечення:

- оклад за посадою 3440 гривень на місяць, шпк "старший лейтенант, шпк "старший лейтенант" ВОС - 0210003, тарифний розряд - 12;

- надбавка за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;

- щомісячна премія відповідно до особистого внеску в загальний результат служби у розмірі 202% посадового окладу. (а.с.24).

Так, оскільки, на думку відповідача, лейтенант ОСОБА_2 після лікування не повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 та не повідомив, належним чином, керівництво військової частини НОМЕР_1 про подальше проходження лікування з 01.06.2023 йому призупинена виплата грошового забезпечення, з 08.08.2023 він знятий з усіх видів забезпечення.

Отже, спірним в даному випадку є питання правомірності призупинення виплати посадового окладу військовослужбовцям, які перебувають на лікуванні та відносно яких внесено відомості в ЄРДР за скоєння кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вони усунуті від виконання службових обов`язків.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Як вказує Відповідач, військова служба ОСОБА_1 була призупинена у зв`язку з самовільним залишенням військової частини 07.08.2023.

У абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу" вказано, що початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Крім того, відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, усуненим або відстороненим від виконання службових обов`язків, відстороненим від виконання повноважень на посаді або відстороненим від посад, а також тим, яких взято під варту чи які перебувають під домашнім арештом, а також за час відбування покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах врегульована розділом XXIX «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі- Порядок №260).

Відповідно до п. 1 роз. XXIX Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

У разі скасування рішення про усунення від виконання службових обов`язків, відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді військовослужбовцям виплачуються щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких вони втратили право у зв`язку з усуненням (відстороненням) з урахуванням змін у розмірах грошового забезпечення.

Отже, грошове забезпечення військовослужбовцям, які усунені від виконання службових обов`язків виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

Крім того, суд зазначає відповідно до пункту 9 розділу 1 Порядку №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Військовослужбовцям строкової військової служби, які перебувають у відрядженнях, відпустках і на лікуванні в лікарняних закладах, грошове забезпечення виплачується за весь період перебування у відрядженнях, відпустках і на лікуванні.

А отже, за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах у зв`язку з хворобою Військова частина НОМЕР_1 була зобов`язана нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за останньою займаною посадою.

Також, Суд зазначає, що відповідно до Витягу з ЄРДР від 18.09.2023 відносно ОСОБА_1 внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України 29.08.2023, яке відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України - закрито 18.09.2023 (а.с.81).

Тобто, початком призупинення військової служби ОСОБА_1 , є 29.08.2023 - день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, а не 07.08.2023 як то зазначає Відповідач.

Згідно з абз. 8 ч. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Крім того, з постанови про закриття кримінального провадження Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві від 18.09.2023, судом встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надані медичні дані КНП "Нововодолазька ЦЛ", виписка №29907871, відповідно до якої, останній перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі в період з 08.08.2023 по 30.08.2023, що виключає в діях останнього ознаки складу злочину, передбаченого ч.5ст. 407 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001761 від 29.08.2023 підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с.82-85).

А отже, з дня винесення постанови про закриття кримінального провадження, а саме: з 18.09.2023 військова служба ОСОБА_1 мала бути продовжена, а строк призупинення військової служби - зарахований до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №284 від 07.10.2023 року лейтенанта ОСОБА_1 , командира протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини звільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 та утримувати у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №324 від 15.11.2023 року відмінено всі нарахування та виплати лейтенанту ОСОБА_1 , колишньому командиру протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , зазначені в наказі від 05.11.2023 року №314. Підстава: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000139 від 25.08.2023 року ( вх. №1044 від 14.11.2023 року).

Підсумовуючи наведене, Суд дійшов висновку, що невиплата відповідачем грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 01.06.2023 по 05.11.2023 є протиправною, оскільки в спірний період Позивач перебував на безперервному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що підтверджується наданими до матеріалів справи медичними виписками, окрім того, кримінальна справа відносно нього - закрита за відсутністю ознак складу злочину, а отже, Відповідач був зобов`язаний нараховувати та виплачувати грошове забезпечення за останніми займаними посадами за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах за період з 01.06.2023 по 29.08.2023, з 30.08.2023 - виплачувати виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років, а з 18.09.2023 - здійснити донарахування всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, на отримання яких ОСОБА_3 втратив право у зв`язку з усуненням (відстороненням) з урахуванням змін у розмірах грошового забезпечення.

Щодо нарахування додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.05.2023 по 11.08.2023 відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 (у редакції від 21.01.2023), суд зазначає наступне:

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі - Постанова КМУ №168) установлено, що на період дії воєнного стану серед інших і військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з пунктом 5 Постанови КМУ №168 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 року до Постанови №168 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць". Крім того, доповнено Постанову КМУ №168 пунктом 2-1 такого змісту: "2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів."

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 року передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Як свідчать виписки з банківського рахунку Позивача від 10.01.2024, останній за період з 23.04.2023 не отримував додаткову винагороду військовослужбовцям у розмірі до 30000 грн, доказів нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди до 30000 гривень не надано.

Відповідач посилається на те, що умовою виплати додаткової винагороди у розмірі до 30000 грн. є проходження служби саме в районах ведення бойових дій, а підтвердження безпосередньої участі колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання, відомостей в Журналі бойових дій, бойових розпоряджень, донесень в військовій частині НОМЕР_1 за період з 23.04.2023 року по 05.11.2023 рік відсутні.

Суд відхиляє ці доводи та зазначає, що така умова відсутня у Постанові КМУ №168, а Військова частина не має повноважень визначати розмір додаткової винагороди чи зменшувати її розмір за певними критеріями.

Підсумовуючи наведене, Суд приходить до висновку, що грошове забезпечення військовослужбовцю за останніми займаними посадами виплачується і за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах, але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Враховуючи, що Позивач з 26.04.2023 по 09.11.2023 ОСОБА_1 перебував на лікуванні безперервно шляхом перебування у стаціонарі та амбулаторно і заключний етап у реабілітаційному центрі, у зв`язку з отриманим важким захворюванням, пов`язаним із проходження військової служби, а отже вказані вище умови у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються довідками (виписками) з історії хвороби стаціонарного (амбулаторно) хворого, Суд вважає, що Відповідачем право Позивача на отримання додаткової грошової допомоги в розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.05.2023 по 11.08.2023 відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 порушено, а тому його слід захистити, зобов`язавши Відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 01.05.2023 року по 11.08.2023 року - в розмірі до 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

Щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 шляхом внесення наступних змін до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314 "Вислуга років у Збройних Силах України станом на 05 листопада 2023 року становить 1 рік 8 місяців 12 днів", суд зазначає наступне:

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до ч. 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Судом встановлено, що наказом №26 від 10.03.2022 командира військової частини НОМЕР_4 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено на посаду командира гранатометного взводу військової частини НОМЕР_4 з 24 лютого 2022 року та він вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.с.53).

А отже, днем зарахування ОСОБА_1 до Збройних сил України є 24.02.2022, ця дата є початком проходження військової служби Позивача. При цьому, закінченням проходження військової служби Позивача є 05.11.2023 вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Отже, вислуга років Позивача склала 1 рік 8 місяців і 13 днів.

А тому суд приходить до висновку, що військовою частиною невірно розраховано вислугу років Позивача, у зв`язку із чим для повного захисту його прав необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 та внести зміни до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314 шляхом зазначення: "Вислуга років у Збройних Силах України станом на 05 листопада 2023 року становить 1 рік 8 місяців 13 днів".

Щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, та за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік та одноразову грошову допомогу по звільненню у розмірі 4% місячного грошового забезпечення з урахуванням змін до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314 ОСОБА_1 , суд зазначає наступне:

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової надаються щорічні основні відпустки із служби, збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до частина статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів.

Згідно з абзацом першим пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров?я, у зв?язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв?язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункт 3 розділу XXXI Порядку №260 (в редакції чинній на час спірних правовідносин) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров?я, у зв?язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв?язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку: тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня. Одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня розрахунку грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою (пункт б розділу XXXI Порядку №260).

Згідно пункту 7 розділу IV «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Пунктом 4 розділу ІІІ цього Порядку передбачено, що працівникам, які були звільнені в запас з військової служби та повторно призвані (прийняті) на військову службу під час дії особливого періоду, обчислення середньої заробітної / плати проводиться з урахуванням положень цього Порядку.

У постанові від 10.11.2021 по справі № 825/997/17 Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25.01.2023 по справі № 160/8707/21, від 18.05.2023 по справі № 640/6874/20.

Таким чином, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

За приписами частин першої - третьої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

У силу частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 статті 15 Закону України від 20.11.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII) передбачено виплату військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Зокрема, абзацом сьомим цього пункту (у редакції, чинній на дату звільнення позивача з військової служби) передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 (надалі - Порядок №460), військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №314 від 05.11.2023 року лейтенанта ОСОБА_1 , колишнього командира протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_5 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 01.11.2023 року №396 у запас за пунктом 2 пункту «г» ( у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю 1 чи 2 групи) частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав 05.11.2023 року.

Тобто, позивач звільнений з військової служби за сімейними обставинами.

Суд зазначає, що спірним є питання наявності чи відсутності підстав для виплати військовослужбовцю, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби враховуючи зняття з усіх видів грошового забезпечення, через самовільне залишення розташування військової частини НОМЕР_1 та порушення кримінальної справи.

Оскільки, вище судом встановлено безпідставність висновку Відповідача щодо невиплати усіх видів грошового забезпечення ОСОБА_1 , неприривне знаходження Позивача на лікуванні і факт закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, виходячи із згаданих вище положень абзацу сьомого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII та пункту 1 Порядку №460, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі, передбаченому Порядком №460.

З виписки з банку ОСОБА_1 вбачається, що 4% одноразової грошової допомоги при звільнені військової частиною НОМЕР_1 не нараховані та не виплачені позивачу.

А тому, слід зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню у розмірі 4% місячного грошового забезпечення з урахуванням змін до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314 ОСОБА_1 , а також нарахувати та виплатити одноразову грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік ОСОБА_1 .

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо несплати страхових внесків за ненараховане та невиплачене своєчасно грошове забезпечення за період з 01.06.2023 по 05.11.2023, та неподання персоніфікованих відомостей про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) ОСОБА_1 , на яку нараховано та з якої сплачено страхові внески, та інші відомості до Пенсійного фонду України та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 сплатити страхові внески за ненараховані та невиплачені своєчасно грошове забезпечення за період з 01.06.2023 по 05.11.2023, та подання персоніфікованих відомостей про заробітню плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) ОСОБА_1 , на яку нараховано та з якої сплачено страхові внески, та інші відомості до Пенсійного фонду України, суд зазначає наступне:

Суд зауважує, що наразі відсутні підстави вважати, що Відповідачем не буде сплачено страхові внески та не подано персоніфікованих відомостей про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) ОСОБА_1 , на яку нараховано та з якої сплачено страхові внески, та інші відомості до Пенсійного фонду України, оскільки таке нарахування та виплата грошового забезпечення за період з 01.06.2023 по 05.11.2023, ще не проводилися.

Так, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, і в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення за період з 01.06.2023 по 05.11.2023, додаткової грошової винагороди в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.05.2023 по 11.08.2023 відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 (у редакції від 21.01.2023), одноразової грошової допомоги при звільнені у розмірі 4% місячного грошового забезпечення з урахуванням змін до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314 та грошової компенсації за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, та за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, зобов`язання нарахувати та виплатити належні Позивачу кошти, а також внесення наступних змін до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314, а саме: "Вислуга років у Збройних Силах України станом на 05 листопада 2023 року становить 1 рік 8 місяців 12 днів".

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 241-247, 250, 255, 257-262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення за період з 01.06.2023 по 05.11.2023, додаткової грошової винагороди в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.05.2023 по 11.08.2023 відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 (у редакції від 21.01.2023), одноразової грошової допомоги при звільнені у розмірі 4% місячного грошового забезпечення з урахуванням змін до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314 та грошової компенсації за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, та за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 шляхом внесення змін до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314 та зазначити "Вислуга років у Збройних Силах України станом на 05 листопада 2023 року становить 1 рік 8 місяців 12 днів".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ):

- грошове забезпечення за період з 01.06.2023 по 05.11.2023;

- додаткову одноразову винагороду в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.05.2023 по 11.08.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;

- одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення з урахуванням змін до абзацу 4 пункту 2 наказу від 05.10.2023 №314;

- одноразову грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.О. Лук`яненко