Справа № 600/4188/23-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4188/23-а

Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов О.В.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

10 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не здійснення перерахунку його пенсії на пільгових умовах згідно із пунктом 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити, починаючи з 01.06.2023 року, перерахунок та виплату його пенсії на пільгових умовах із збільшенням пенсії на 1 (один) процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно із пунктом 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач стверджує, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що оскільки розмір пенсії позивача розраховано згідно ч.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", законних підстав для застосування п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пенсійного органу немає.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернівецькій області як одержувач з 2009 року пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії у 1987 році.

02.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою про здійснення, починаючи з 01.06.2023 року, перерахунок та виплату його пенсії на пільгових умовах із збільшенням пенсії на 1 (один) процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно із пунктом 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням виплачених сум.

Листом від 15.06.2023 року № 4008-3934/0-17/8 2400/23 ГУ ПФУ в Чернівецькій області повідомило позивача про відсутність підстав щодо здійснення відповідного перерахунку пенсії. У листі наголошено, що відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ призначення та виплата пенсій особам постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058) і цього Закону. Статтею 56 Закону №796-ХІІ для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачене пільгове обчислення розміру пенсії, а саме, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки -15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058. Ч.2 ст.27 Закону №1058 передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом (тобто, на 01.01.2004). До введення в дію Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (01.01.2004) обчислення пенсій провадилось за Законом України "Про пенсійне забезпечення". За нормами статті 19 цього Закону максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком. Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів трудових пенсій" від 15.04.2003 року №544 мінімальний розмір пенсій, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком, підвищено до 50 гривень. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №1783 мінімальний розмір пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", підвищено на 12 відсотків. З огляду на зазначене максимальний розмір частини пенсії за віком, обчисленої за раніше діючим законодавством (до 01.01.2004), не може перевищувати 168 грн. Враховуючи викладене, обчислювати розмір пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону №1058 із застосуванням положень ст. 56 Закону №796-ХІІ, враховуючи максимальне обмеження частини пенсії розміром 168 гривень, недоцільно.

Також у листі зазначено, що розрахунок пенсії позивача проводиться виходячи із страхового стажу тривалістю 28 років 8 місяців 16 днів (врахованого по 31.03.2013) та заробітної плати за періоди з 01.01.1988 по 31.12.1992 (згідно довідки про заробіток) та з 01.07.2000 по 31.12.2008 (при цьому з 01.07.2000 по 28.02.2001 без сум заробітку, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку відповідно до сплачених страхових внесків), при індивідуальному коефіцієнті заробітку - 1,30746. Враховуючи показники стажу та заробітку позивача, розмір пенсійної виплати наразі складає 3009,09 грн., в тому числі, зокрема доплата за понаднормативний стаж (надбавка за 3 роки страхового стажу понад необхідних для чоловіків 25 років, згідно ч.1 ст.28 та п.4-1 Прикінцевих положень Закону №1058) у сумі 62,79 грн. та щомісячна додаткова пенсія - 170,82 грн. Пенсію обчислено відповідно до чинного законодавства України, підстав для виплати пенсії в іншому розмірі немає.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, оскільки позивачу призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку з розрахунку страхового стажу 28 рік 8 місяців 16 днів при необхідному 20 років, то у позивача наявне право на збільшено його пенсії на один процент заробітку за один рік роботи понад встановлений стаж згідно статті 56 Закону №796-XII. Відмова у збільшенні пенсії позивача на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років порушує його права, встановлені статтею 56 Закону №796-XII.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до внесення змін Законом №2148-VIII від 03.10.2017), право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Позивач вважає, що має право на вказану надбавку.

Колегія суддів зазначає, що спірні відносини виникли у червні 2023 року, оскільки з відповідною заявою позивач звернувся 02.06.2023.

На цей час Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" до частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ було внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ці норми є такими, що розповсюджуються на правовідносини, які виникли або тривали на час набрання ними чинності.

Так, колегією суддів встановлено, що надбавка за понаднормовий стаж, передбачена ч.2 ст.56 Закону №796, як на момент призначення пенсії у 2009 році так і станом на 11 жовтня 2017 року пенсійним фондом ОСОБА_1 не встановлювалась і не виплачувалась.

Відтак, питання щодо її призначення повинно було вирішуватися за законодавством, що діяло на час подання заяви, тобто 02.06.2023 на підставі ч.2 ст.56 Закону 2148-VIII з урахуванням змін, внесених Законом № 2148-VIII від 03.10.2017.

Відповідно до цієї правової норми у редакції, що діяла на час її реалізації, умовою призначення надбавки за понаднормативний стаж є призначення пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач, щодо якого не дотримано цієї умови, не має права на отримання надбавки за понаднормативний стаж.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.09.2023 року у справі №300/2091/21, у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 300/168/21.

Зазначене кореспондується із висновком Європейського Суду у справі "Великода проти України", в якому суд дійшов висновку, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Суд у цьому рішенні констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, були внесені зміни.

Колегія суддів не бере до уваги посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду від 17 квітня 2018 року (справа № 565/1270/17) від 02 квітня 2019 року (справа № 565/871/17), від 10 серпня 2020 року (справа №339/8/17), оскільки у них надано аналіз правовідносинам до внесення змін Законом № 2148-VIII від 03.10.2017.

Відтак, суд першої інстанції неправильно застосував ч.2 ст.56 Закону 2148-VIII і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.