Справа № 420/14095/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/14095/23

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,

повний текст судового рішення

складено 24.11.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Коблов А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року по справі за позовом адвоката Лобікова Д.В. в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 про визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року адвокат Лобіков Д.В. в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ від 04.05.2023 року №543 про результати проведення службового розслідування за фактом викрадення БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий №358, за підписом командира військової частини НОМЕР_1 (із основної діяльності) в частині, що стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 , а саме пункти 4, 5, 6, 8.

В обґрунтування заявлених позовних вимог було зазначено, що за результатами службового розслідування наказом від 04.05.2023 року №543 позивача неправомірно було притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за фактом викрадення БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий №358, з таких підстав: були відсутні підстави призначення та проведення службового розслідування за таким фактом; позивач під час вступу на посаду не ознайомлювався та не підписував жодних посадових інструкцій, договорів про повну чи часткову матеріальну відповідальність; позивач не приймав вказане майно на зберігання; позивачем виконані всі встановленні Статутом внутрішньої служби Збройних сил України обов`язки заступника командира з озброєння, та була організована евакуація вказаної техніки, однак внаслідок причин, що не залежать від позивача, а саме неможливості евакуації БМП-2 внаслідок технічної несправності, було організовано охорону зазначеного воєнного майна, що підтверджується матеріалами службового розслідування; відсутня вина позивача у вказаному факті та причино-наслідковий зв`язок між діями позивача та завданими збитками.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 року позов задоволено частково наступним чином:

- визнано протиправним та скасовано наказ від 04.05.2023 року №543 про результати проведення службового розслідування за фактом викрадення БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий №358, за підписом командира військової частини НОМЕР_1 (із основної діяльності) в частині, що стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 , а саме пункт 4, 5, абз.2 п.6.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді заступника командира батальйону з озброєння.

Рапортом командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 від 11.03.2023 року (реєстраційний номер 5955 від 13.03.2023 року) повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 про те, що під час проведення огляду наявності майна по бронетанковій службі, яке рахується за військовою частиною НОМЕР_2 , було виявлено факт викрадення виробу БМП-2, заводський номер НОМЕР_3 (стройовий номер 358). Рапорт подається повторно, у зв`язку з затримкою по строкам розслідування.

У вказаному рапорті майор ОСОБА_2 просить призначити службове розслідування, яке покласти на підполковника ОСОБА_3 ..

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 11.03.2023 року №341 призначено службове розслідування за фактом викрадення виробу БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий №358. Проведення службового розслідування доручено заступнику начальника тилу логістики військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09.04.2023 року №350 продовжено проведення службового розслідування за фактом викрадення виробу БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий №358. Пунктом 2 визначено у термін до 05.05.2023 року акт та матеріали службового розслідування надати на розгляд встановленим порядком.

В матеріалах службового розслідування наявні надані командиру військової частини НОМЕР_1 письмові пояснення майора ОСОБА_1 від 14.03.2023 року, 05.04.2023 року, 20.04.2023 року, старшого лейтенанта ОСОБА_4 від 30.04.2023 року, солдата ОСОБА_5 від 29.04.2023 року.

У поясненнях майора ОСОБА_1 від 14.03.2023 року вказано, що 01.01.2023 року при поверненні з бойових позицій у БМП-2 №Х06ЖСТ6565, стройовий №358, відбулася поломка двигуна. Силами екіпажу і взводу технічного забезпечення поломку усунути не вдалося. 02.01.2023 року була подана заявка на евакуацію даної машини з населеного пункту с. Благодатне на ім`я заступника начальника логістики підполковника ОСОБА_6 03.01.2023 року на місце прибула ремонтна бригада для здійснення ремонту даної машини. Усунути поломки даній бригаді не вдалося і ними було сказано, що в неї заклинив двигун і треба визивати КЕТЛ. Майором ОСОБА_7 була поставлена задача екіпажу даної машини, а саме сержанту ОСОБА_8 і солдату ОСОБА_9 , на охорону даної БМП-2 до прибуття КЕТЛ. 04.01.2023 року прибула машина КЕТЛ, але БМП-2 №Х06ЖСТ6565, стройовий №358 на місці, де вона була не виявилося. Екіпаж також був відсутній і як з`ясувалося згодом вони самовільно залишили розташування військової частини. Про це була негайно надана доповідь підполковнику ОСОБА_10 . Також, майором ОСОБА_7 було організовано пошук даної машини на прилеглій території, який не дав результатів.

У поясненнях майора ОСОБА_1 від 05.04.2023 року вказано, що БМП-2 була прийнята на підставі усного розпорядження начальника логістики військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 та підполковника ОСОБА_6 .. На підставі усного розпорядження начальника логістики бригади прийняти БМП-2 в кількості 10 одиниць, треба було з 10.00 ранку до 16.00 вечора. Приймав БМП майор ОСОБА_12 разом з ТВО начальника автослужби батальйону молодшим сержантом ОСОБА_13 та з виконувачем обов`язків техніка 2-ї механізованої роти солдатом ОСОБА_14 були виявлені ряд технічних недоліків таких як підтікання масла та рідини у моторному відділенні, поломка амортизаторів і так далі, про недоліки було повідомлено керівництву та стороні яка передавала, але на це не звернули належної уваги. БМП-2 була закріплена за 2 механізованою ротою. Про обставини викрадення повідомлено раніше.

У поясненнях майора ОСОБА_1 від 20.04.2023 року вказано, що БМП-2 була прийнята з 128 гірсько-штурмової бригади на основі усного розпорядження начальника логістики в/ч НОМЕР_4 п/п-к Тодорука; приймання було здійснено майором ОСОБА_1 , виконуючим обов`язки начальника авто служби батальйону ОСОБА_15 та техніком другої роти ОСОБА_16 ; технічні несправності, такі як мастило в моторному відділенні і багато інших були виявлені та доведені до старшого керівництва та сторони, яка здає, але вони не були усунені; БМП-2 було закріплено за 2 механізованою ротою; екіпаж БМП-2 був прикомандирований з 128 бригади; ця машина була задіяна у виконанні бойового завдання в АДРЕСА_1 на підставі наказу командира батальйону п/п-ка ОСОБА_17 ; в ніч з 03.01.2023 року на 04.01.2023 року була викрадена дана машина, так як екіпаж машини покинув техніку і пішов в СЗЧ. Доповідь про викрадення ОСОБА_1 здійснив 04.01.2023 року п/п-ку ОСОБА_18 та командиру батальйону ОСОБА_17 ; були вжиті заходи для пошуку машини в даному районі, та прилеглих населених пунктах; екіпажи відбули до своєї частини та опитані не були; на цей час екіпаж перебуває в місці дислокації 128 ГШБ; в Славянську приїжджали представники контррозвідки, яким ОСОБА_1 надав пояснення.

У поясненнях начальника групи персоналу в/ч НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_4 від 30.04.2023 року вказано, що 01.01.2023 року представник 2 механізованої роти, ОСОБА_16 , номер обслуги 1 механізованого взводу 2 механізованої роти був визваний на огляд БТ техніки (БМП-2) для подальшої передачі вказаних машин до підрозділу. Виклик був напряму командиром батальйону. На місці розміщення БМП були присутні заступник командира батальйону з озброєння ОСОБА_1 та прикомандирований екіпаж 128 ГШБ, що були при машинах. Про огляд техніки дізнався по факту відсутності ОСОБА_16 , так як по факту ротою командував ОСОБА_19 . З 21.12.2022 року (наказ призначення на посаду начальника групи персоналу) передавав роту та допомагав в управлінні. Про факт викрадення (зникнення) БМП-2 дізнались начебто пізніше (в районі 03.01.2023 року - 05.01.2023 року) по питанням, що надходили від представників технічної частини батальйону та обговорень по факту. Фактично техніка (саме БМП-2 №Х08ЖТ6565) не приймалась 2 механізованою ротою та ніхто з представників не підписував її прийом. З 03.01.2023 року знаходився на КСП батальйону по розпорядженню начальника штабу батальйону ОСОБА_20 Виконував завдання збору інформації та координації батальйону.

У поясненнях ОСОБА_16 від 29.04.2023 року (посада номер обслуги, місце служби А0243 2МР) вказано, що він був на огляді 01.01.2023 року (БМП-2), яка планувалась передатися 2 механізованій роті, але не передана після огляду. БМП-2 залишалась з екіпажом з 128 бригади, що була прикомандирована до в/ч та залишалась з майором ОСОБА_1 та молодшим сержантом ОСОБА_15 . Близько 14.30 ОСОБА_16 вибув на КСП 2 роти в смт Соледар. 02.01.2023 року був госпіталізований у мед. роту. 03.01.2023 року виписаний та було звільнено від службових обов`язків на 5 діб.

03.05.2023 року складено Акт службового розслідування, за висновками якого вина військовослужбовця виражається у формі недбалості до виконання своїх функціональних обов`язків, що привели до викрадення БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий номер 358 та завдання збитків державі у розмірі 2133573,13 грн..

В Акті службового розслідування вказано про порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, щодо неухильного виконання вимог статутів Збройних Сил України, ст.ст.109, 110 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо організації правильної експлуатації, ремонту та евакуації озброєння заступником командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння майором ОСОБА_21 . Охорона несправного НОМЕР_5 , стройовий №358 була призначена рішенням майора ОСОБА_22 , яка не була належним чином забезпечена, в наслідок чого сталося викрадення БМП-2 №Х06ЖСТ6565, стройовий №358.

В Акті службового розслідування було запропоновано за порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, щодо неухильного виконання вимог статутів Збройних Сил України, обов`язків заступника командира батальйону з озброєння, передбачених ст.ст.109, 110 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо організації правильної експлуатації, ремонту та евакуації озброєння, керуючись ст.ст.45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖБОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ» на заступника командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння майора ОСОБА_23 .

Також пунктом 5.4 Розділу 5 Акту службового розслідування визначено, що відповідно до п.1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-ІХ заступник командира батальйону з озброєння військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_1 завдав збитки державі у розмірі 2133573,13 грн..

За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) видано наказ від 04.05.2023 року №543 «Про результати службового розслідування за фактом викрадення БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий №358».

Пунктом 4 цього наказу за порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, щодо неухильного виконання вимог статутів Збройних Сил України, обов`язків заступника командира батальйону з озброєння, передбачених ст.109, ст.110 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо організації правильної експлуатації, ремонту та евакуації озброєння, керуючись ст.45, ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖБОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ» на заступника командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння майора ОСОБА_23 .

Пунктом 5 наказу визначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-ІХ заступник командира батальйону з озброєння військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_1 завдав збитки державі у розмірі 2133573,13 грн..

Пунктом 6 наказу від 04.05.2023 року №543 визначено помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи начальнику служби полковнику ОСОБА_24 , зокрема, занести в книгу грошових стягнень та нарахувань і утримати з заступника командира батальйону з озброєння військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-ІХ завдану шкоду державі з місячного грошового забезпечення у сумі 2133573,33 грн. (два мільйона сто тридцять три тисячі п`ятсот сімдесят три гривні 13 копійок)

Пунктом 8 наказу від 04.05.2023 року №543 було доручено офіцеру відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_25 проаналізувати та при виявленні ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 413 Кримінального кодексу України вчиненого з боку заступника командира батальйону з озброєння військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 підготувати повідомлення до Державного бюро розслідувань та спеціалізованої прокуратури в оборонній та військовій сфері.

Не погоджуючись з наказом від 04.05.2023 року №543 «Про результати службового розслідування за фактом викрадення БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий №358» в частині, що стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 , вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, належним чином не встановлені обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; не відбирались пояснення у всіх осіб, які причетні до подій, які стали підставою для притягнення позивача до відповідальності, акт службового розслідування взагалі не містить обставин зникнення БМП-2 №Х06ЖТ6565, окрім зазначених позивачем; не встановлений причинний зв`язок між діями позивача і завданою шкодою та не надано доказів розміру завданої шкоди.

Апелянт з висновками суду першої інстанції не погоджується, вважаючи, що в ході службового розслідування доведена вина позивача у неналежному виконанні позивачем своїх службових обов`язків, порушення ним службової дисципліни, встановлено вину у формі недбалості, що призвело до втрати вказаної вище військової техніки, а тому апелянт вважає оскаржуваний наказ законним та обґрунтованим.

Обсяг нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, що підлягає застосуванню при вирішенні даного спору, полягає в наступному.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV.

Відповідно статті 3 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За приписами статей 26-27 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

- бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;

- додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Частиною 1 ст.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ч.1 ст.84, ч.ч.1, 3 ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно із ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: 1) характер та обставини вчинення правопорушення; 2) його наслідки; 3) попередня поведінка військовослужбовця; 4) тривалість військової служби; 5) рівень знань про порядок служби.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Так, згідно із ст.83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтями 84, 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Так, наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608). Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Згідно абзацу 4 пункту 2 розділу I Порядку №608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

За приписами пункту 3 Розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові н Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про порушення процедури проведеного службового розслідування та прав позивача в такій процедурі, обґрунтовуючи такий висновок тим, що під час проведення службового розслідування не відібрано пояснення у ряду осіб, які причетні до обставин зникнення БМП-2 №Х06ЖТ6565, без зазначення причин, які б перешкоджали це зробити.

Колегія суддів погоджується з такою оцінкою суду першої інстанції, оскільки проведене службове розслідування не може вважатися повним, всебічним та об`єктивним без отримання пояснень від екіпажу зниклої БМП-2 №Х06ЖТ6565, а саме від військовослужбовців ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , яким позивач віддав наказ здійснювати охорону цієї БМП до моменту її евакуації для ремонту.

Відповідач не заперечує проти того факту, що у зв`язку з технічною несправністю БМП-2 №Х06ЖТ6565 та необхідністю її евакуації з населеного пункту с.Благодатне для ремонту, позивач у ситуації, яка склалась, 03.01.2023 року поставив задання екіпажу даної машини, а саме сержанту ОСОБА_26 та солдату ОСОБА_27 на охорону даної БМП-2 до прибуття транспорту для транспортування, а після того, як 04.01.2023 року виявлено відсутність цієї БМП-2 разом з її екіпажом, позивач негайно доповів підполковнику ОСОБА_18 та організував пошук даної машини на прилеглій території.

У той же час, стверджуючи в Акті службового розслідування про те, що в порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ та ст.ст.109, 110 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, щодо організації правильної експлуатації, ремонту та евакуації озброєння, позивач неналежним чином організував охорону несправного БМП-2 №Х06ЖСТ6565, в наслідок чого сталося викрадення цієї, відповідач не зазначає, що конкретно не зробив, або зробив неправильно позивач з метою охорони вказаної несправної БМП-2.

Відповідач не вказує на те, що відданий позивачем наказ екіпажу БМП-2 №Х06ЖТ6565 сержанту ОСОБА_26 та солдату ОСОБА_27 на охорону даної БМП-2 до прибуття транспорту для її транспортування на ремонт, є протиправним або недостатнім для виконання поставленого завдання.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції проходження військової служби ОСОБА_26 та ОСОБА_27 на час проведення службового розслідування у військовій частині НОМЕР_6 не є обставиною, яка унеможливлює отримання у цих осіб пояснень.

Колегія суддів вважає, що при наявності можливості отримання пояснень від екіпажу БМП-2, тобто від сержанта ОСОБА_26 та солдата ОСОБА_27 , які безпосередньо здійснювали охорону цієї БМП-2 за наказом позивача до моменту її зникнення, службове розслідування по факту зникнення цієї БМП-2 не могло бути завершеним, адже саме ці військовослужбовці могли доповісти про обставини зникнення цієї БМП-2, і саме такі обставини є ключовими в питанні притягнення до відповідальності осіб, які причетні до такого зникнення.

Також суд першої інстанції вірно зауважив на тому, що на підтвердження неповноти проведеного службового розслідування вказує також і неотримання пояснень від начальника логістики заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_28 , за усним розпорядженням якого приймалась зникла БМП-2, а також від начальника озброєння заступника начальника логістики підполковника ОСОБА_29 , якому позивач безпосередньо відразу, 04.01.2023 року, повідомив про зникнення БМП-2 разом з екіпажом.

Отже, суд першої інстанції вірно підсумував, що акт службового розслідування не містить встановлених обставин зникнення БМП-2, не доводить причинно наслідковий зв`язок між діями позивача та зникненням техніки, не містить підтвердження неналежного виконання позивачем своїх службових обов`язків, як умови, що призвела до зникнення цієї БМП-2.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали службового розслідування не містять доказів завдання позивачем збитків державі саме в розмірі 2133573,13 грн., оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, окрім наряду №1367/22, відповідно до якого військова частина НОМЕР_6 відправляла до військової частини НОМЕР_1 27 одиниць техніки без зазначення її вартості, жодних доказів відповідачем не надано.

Відповідно до ч.1-3 ст.7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Якщо строк експлуатації військового та іншого майна на дату його втрати закінчився або неможливо встановити час його втрати, відшкодування шкоди проводиться в розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає, але не нижче вартості металів, у тому числі дорогоцінних, та дорогоцінного каміння, які в ньому містяться, визначеної відповідно до законодавства про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей.

В частині 6 акту службового розслідування вказано, що до акту додані, зокрема, копія акта технічного стану №106 на 2 арк., копія акту приймання передачі основних засобів 1арк., довідка про вартісну оцінку завданої матеріальної шкоди державі 1 арк..

Суд першої інстанції вірно зазначив, що означені документи суду не надано, а у відзиві представником відповідача військової частини НОМЕР_1 зазначено, що представником позивача подано всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Колегія суддів зазначає, що за результати розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції судом не встановлено всіх обов`язкових умов для притягнення позивача до матеріальної відповідальності у зв`язку із зникнення БМП-2, які передбачені Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Відповідачем не доведена ні вина позивача у зникненні БМП-2, ні наявність причинного зв`язку між діями або бездіяльністю позивача та фактом зникнення цієї БМП-2, а також не доведений належними доказами і розмір заподіяної шкоди внаслідок такого зникнення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування спірного наказу в частинах, що стосуються притягнення позивача до дисциплінарного стягнення (п.4 наказу), завдання позивачем збитків державі (п.5 наказу); занесення в книгу грошових стягнень та нарахувань і утримання з майора ОСОБА_1 2133573,13 грн. (абз.2 п.6 наказу).

Що стосується позовної вимоги про скасування пункту 8 спірного наказу щодо передачі відповідачем матеріалів службової перевірки до Державного бюро розслідувань та спеціалізованої прокуратури в оборонній та військовій сфері, то суд першої інстанції відмовив у задоволені цієї позовної вимоги з тих підстав, що питання наявності або відсутності в діях позивача ознак кримінального правопорушення не допущеного порушення позивачем підлягає перевірці безпосередньо Державним бюро розслідувань.

Позивач не оскаржував рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовної вимоги про скасування пункту 8 спірного наказу, і апеляційна скарга відповідача також не містить заперечень правильності рішення суду першої інстанції в цій частині, а тому, виходячи з визначених статтею 308 КАС України меж апеляційного перегляду, колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в частині пункту 8 спірного наказу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Повний текст складено та підписано 10 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька