Справа № 480/236/24
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 квітня 2024 року Справа № 480/236/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Шаповала М.М., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності та відмови протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Сумській області у здійсненні перерахунку позивачу розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 25% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з розрахунку 25% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткову оплачувану відпустку за 2021 рік:

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області внести відомості до наказу від 13.09.2022 № 349 о/с щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку за 2021 рік, а також нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку за 2021 рік, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.

Ухвалою суду від 12.01.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

До суду надійшло клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування клопотання зазначено, що до спірних правовідносин слід застосовувати місячний строк звернення оскільки зі змісту витягу з наказу ГУНП в Сумській області від 13.09.2022 № 349 о/с, яким було звільнено зі служби в поліції позивача, вбачається, що ОСОБА_1 встановлено виплату компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2022 рік. З вказаним наказом позивач ознайомився 14.09.2022, що підтверджується його особистим підписом.

Станом на сьогодні вказаний наказ ГУНП в Сумській області є чинним та не скасованим.

Отже, наведене дає підстави стверджувати, що 14.09.2022 позивач дізнався про порушення своїх прав, а отже від цієї дати необхідно відраховувати сплив строку, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України. Таким чином, останнім днем для звернення до суду з позовом у даній справі є 15.10.2022.

Разом з цим, позов щодо внесення відомостей до наказу ГУНП в Сумській області від 13.09.2022 № 349 о/с щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку за 2021 рік, а також нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку за 2021 рік, позивач подав до Сумського окружного адміністративного суду 10.01.2024, тобто з порушенням строку для звернення до суду, визначеного частиною 5 статті 122 КАС України.

Щодо строку звернення до суду нарахування та виплати індексації грошового забезпечення слід зазначає, що позивач проходив службу на посаді заступника начальника слідчого управління ГУНП в Сумській області - начальник відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи.

Отже, вказаний вид служби відноситься до публічної згідно з положеннями пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України.

Частиною 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно із вимогами пункту 13 розділу І наказу МВС України від 06.04.2016 № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських" грошове забезпечення поліцейським та здобувачам ЗВО здійснюється щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць, а виплата грошового забезпечення поліцейським поліції охорони здійснюється щомісяця до 07 числа за минулий місяць. Тобто, грошове забезпечення є періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка його отримує щомісячно.

Посилання позивача у спірних правовідносинах на норми статті 233 КЗпП України, як на підставу дотримання строку звернення до суду, та на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.06.2019 у справі № 820/4748/17 та від 13.03.2019 у справі № 807/363/18, які прийняті до внесень змін до статті 233 КЗпП України, є помилковим та безпідставним і не заслуговують на увагу, оскільки 19.07.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" № 2352, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю. Частини перша та друга статті 233 КЗпП України викладені у наступній редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті;

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП).

Відтак, унесенням до КЗпП України вказаних змін законодавець, виклавши у новій редакції частини 1 та частини 2 статті 233 КЗпП України, увів нові строки звернення до суду.

Тобто, починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом без обмеження будь-яким строком.

Однак, процесуальна норма частини 5 статті 122 КАС України є спеціальною нормою у відношенні до частини 2 статті 233 КЗпП України.

З урахуванням викладеного, на думку представника, до спірних правовідносин повинен застосовуватись місячний строк звернення до суду, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги дату, коли позивач дізнався про порушення своїх прав (14.09.2022) та дату звернення до суду у даній справі (10.01.2024), з урахуванням приписів частини 5 статті 122 КАС України, позивачем порушено строк для звернення до суду.

Ухвалою суду від 19.03.2024 позовну заяву залишено судом без руху, оскільки до заяви не додано доказів дотримання строку звернення до суду та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали.

01.04.2023, на виконання ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2024, позивачем надіслано до канцелярії суду заяву про поновлення строку звернення до суду, обґрунтовану тим, що позивач є інвалідом III групи, внаслідок чого має незадовільний стан здоров`я. У жовтні 2023 року у ОСОБА_1 лікарєм-хірургом-онкологом було виявлено пухлину, потім було проведено патологогістологічне дослідження. Та згодом в листопаді 2023 року було виконано оперативне втручання - видалення утвору шкіри тулубу. Ця подія викликала у позивача почуття пригніченості та втрати інтересу до різних аспектів життя, що супроводжувалося важкістю у виконанні навіть найпростіших завдань. Просить поновити строк звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо дотримання строку звернення до суду, суд враховує наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами частини п`ятої цієї статті, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, виходячи з приписів указаної норми, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов`язується, з одного боку, з об`єктивним моментом, тобто порушенням суб`єктивного права, а з другого боку, із суб`єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо заявник доведе, що йому стало відомо про порушення свого права пізніше, перевага повинна надаватися суб`єктивному моменту.

Право на ефективний судовий захист закріплено також в ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.97 № 475/97-ВР.

За змістом п.1 ст.6 конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає передусім те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна, як учасниця конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За наведеного, суд дійшов висновку, що строк звернення до адміністративного суду позивачем пропущений з поважних причин, а відтак підстави для залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

Керуючись ст.ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності та відмови протиправними, зобов`язання вчинити дії та поновити цей строк.

2. В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

3. Продовжити розгляд справи № 480/236/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності та відмови протиправними, зобов`язання вчинити дії.

4. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Шаповал