Справа № 440/661/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/661/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі також відповідач), у якому просила:

визнати протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні нарахування й виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення захопленого в полон військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 та від 28.02.2023 №168, починаючи з 18.05.2022;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення захопленого в полон військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 та від 28.02.2023 №168, починаючи з 18.05.2022.

Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що вона разом зі ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем Національної гвардії України, проживали як подружжя та вели спільний побут. З 18.05.2022 старший солдат ОСОБА_2 уважається таким, що був захоплений у полон на МК "Азовсталь", а тому позивач у грудні 2023 року звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про нарахування та виплату їй грошового забезпечення, як цивільній дружині захопленого у полон військовослужбовця ОСОБА_2 . Однак відповідач листом від 18.12.2023 відмовив у виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 , оскільки остання не є членом сім`ї (дружиною) захопленого у полон військовослужбовця у розумінні Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". За твердженням позивача, факт проживання ОСОБА_1 разом зі ОСОБА_2 як чоловіка та дружини підтверджений спільними фото, перепискою у мобільних додатках для швидкого обміну повідомленнями, а також показаннями свідків.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог /а.с. 58-60/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що ОСОБА_1 у розумінні Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не є членом сім`ї (дружиною) захопленого у полон військовослужбовця ОСОБА_2 , а тому не має права на отримання його грошового забезпечення.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 заперечення представника відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишені без задоволення.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 18.05.2022 №126 гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІНФОРМАЦІЯ_1 " старшого солдата ОСОБА_2 з 18.05.2022 уважати таким, що був захоплений у полон /а.с. 21/.

14.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення, як цивільній дружині захопленого у полон військовослужбовця ОСОБА_2 /а.с. 33-35/.

Листом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 18.12.2023 №40/57/12-11561 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для задоволення її вимог, оскільки у розумінні Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач не є членом сім`ї (дружиною) ОСОБА_2 . При цьому відповідач зазначив, що факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є фактом, що має юридичне значення та встановлюється у порядку, передбаченому статтями 315-319 Цивільного процесуального кодексу України /а.с. 36-39/.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" , який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною шостою статті 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначений Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (надалі - Порядок №884).

Відповідно до пункту 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 5 Порядку №884 визначено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується наявності чи відсутності підстав для виплати позивачу грошового забезпечення захопленого у полон військовослужбовця Національної гвардії України ОСОБА_3 .

Суд враховує, що у силу наведених вище приписів частини шостої статті 9 Закону №2011-ХІІ, пункту 4 Порядку №884 право на отримання грошового забезпечення захопленого у полон військовослужбовця має, зокрема, його дружина.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За змістом частин першої, другої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

А відповідно до частини першої статті 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За обставин цього спору шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не укладався, тож зазначені особи не є подружжям.

Як наслідок, суд погоджується з доводами відповідача, що ОСОБА_1 разом із заявою від 14.12.2023 не надала доказів, що свідчили б про наявність визначених Законом №2011-ХІІ та Порядком №884 підстав для виплати їй грошового забезпечення захопленого у полон військовослужбовця ОСОБА_2 .

Суд зауважує, що відповідач листом від 18.12.2023 відмовив ОСОБА_1 у виплаті грошового забезпечення захопленого у полон військовослужбовця ОСОБА_2 саме з підстави ненадання нею доказів на підтвердження статусу члена сім`ї військовослужбовця.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд надає оцінку діям та рішенню відповідача про відмову у виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення захопленого у полон військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі тих документів, які були надані позивачем при зверненні до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою від 14.12.2023.

Так, суд враховує, що позивач не надала відповідачу свідоцтво про укладення шлюбу або рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, яке набрало законної сили.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про правомірність відмови військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення захопленого у полон військовослужбовця ОСОБА_2 .

Поряд з цим, суд звертає увагу позивача на те, що факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є фактом, що має юридичне значення та встановлюється у порядку, передбаченому статтями 315-319 Цивільного процесуального кодексу України.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

Тож позивач має право звернутись до місцевого загального суду за зареєстрованим у визначеному законом порядку місцем проживання (перебування) із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 без укладення шлюбу у порядку, визначеному ЦПК України.

Після ухвалення судом рішення про встановлення такого факту позивач у силу наведених вище приписів пункту 5 Порядку №884 має право повторно звернутись до командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про виплату їй грошового забезпечення захопленого у полон військовослужбовця ОСОБА_2 , додавши до заяви копію рішення суду про встановлення вищезгаданого факту з відміткою про набрання ним законної сили.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач від сплати судового збору звільнена, оскільки цей спір стосувався виплати грошового забезпечення. Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

Тож підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба