Справа № 440/1170/24
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/1170/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області , Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 19.12.2023 №022779 про застосування на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарського штрафу на суму 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу від 19.12.2023 №022779 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 не має статусу фізичної особи -підприємця та не здійснює господарську діяльність у сфері автомобільного транспорту з наданням послуг по перевезенню вантажу, а отже позивач не є автомобільним перевізником та суб`єктом відповідальності в розумінні статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Також зауважено, що власний транспортний засіб було передано на один день ОСОБА_2 для перевезення власних речей, тому комерційні послуги з перевезення вантажу не надавалися, що виключає обов`язок мати товарно-транспортну накладну та щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія, за відсутність яких застосовано адміністративно-господарський штраф. Крім того, вказано, що розгляд справи про порушення Закону України "Про автомобільний транспорт" проведено 19.12.2023 без участі позивача та без документального підтвердження про повідомлення про розгляд справи, натомість повідомлення отримано позивачем 21.12.2023, тобто після завершення розгляду справи, внаслідок чого позбавили позивача можливості взяти участь у розгляді справи, що є істотним порушенням процедури розгляду такої справи і самостійною підставою для скасування рішення.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У відзиві на позовну заяву /а.с. 37-47/ представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначав, що під час рейдової перевірки, результати якої оформлені актом №019678 від 30.11.2023, виявлено перевезення вантажу за відсутності на час перевірки документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законом документ на вантаж, відсутній щоденний реєстраційний лист режимів праці та відпочинку водія, у зв`язку з чим прийнято оскаржувану постанову від 19.12.2023 №022779. Зауважував, що Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області в повній мірі дотримано вимог Порядку № 1567 щодо належного повідомлення автомобільного перевізника про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки завчасно, за 12 днів до призначеної дати направлено відповідне повідомлення, яке отримано позивачем лише 21.12.2023. При цьому Порядок № 1567 обов`язку щодо перевірки отримання повідомлень суб`єктом господарювання не передбачає. Стосовно доводів позивача про передачу транспортного засобу в користування ОСОБА_2 , який не має трудових відносин із позивачем, для перевезення власних речей для власних потреб, зазначав, що норми чинного законодавства не передбачають обов`язку посадових осіб Укртрансбезпеки під час проведення перевірки встановлювати наявність тих чи інших зв`язків, зокрема, трудових чи цивільно-правових, між автомобільним перевізником та водієм, натомість фактично водієм транспортного засобу під час проведення перевірки підтверджено здійснення позивачем перевезення вантажу в рамках провадження діяльності з реалізації вживаних речей. Поміж іншого наголошував, що відсутність у позивача статусу суб`єкта господарювання на момент перевірки не звільняє його від відповідальності.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі у справі в якості другого відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

29.02.2024 до суду надійшла відповідь на відзив /а.с. 62-72/, в якій позивач не погодився із доводами відповідача, викладеними у відзиві, наполягаючи на задоволенні позовних вимог.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

27.11.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Укртрансбезпеки затверджено графік проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області у період з 27.11.2023 до 02.12.2023, до якого включено, зокрема, автодороги державного та місцевого значення в межах Полтавської області /а.с.54 зворотній бік/.

На підставі вказаного графіку Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області видано направлення від 27.11.2023 № 008229, в тому числі старшому державному інспектору В. Сердюку, для проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортних засобів автомобільних перевізників всіх форм власності, резидентів/нерезидентів України, громадян, водіїв щодо дотримання Закону України "Про автомобільний транспорт" та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільного транспорту на адміністративній території м. Полтава та Полтавської області з 27.11.2023 до 02.12.2023 /а.с. 54/.

30.11.2023 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області ОСОБА_3 проведено перевірку транспортного засобу марки МАN номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , та за результатами перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 019678 від 30.11.2023 /а.с. 55/ (далі Акт перевірки).

В Акті перевірки зафіксовано, що під час здійснення вантажних перевезень, перевізник не забезпечив наявності у водія заповненої належним чином товарно-транспортної накладної, або іншого визначеного законодавством документу на вантаж, чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», також у водія ТЗ відсутній щоденний реєстраційний лист режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_4 за 30.11.2023, чим порушено вимоги наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010 та наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, відповідальність за яке передбачена абз. 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону.

Акт перевірки містить підпис водія ОСОБА_5 про ознайомлення.

07.12.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області надіслано на адресу ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи від 04.12.2023 № 94918/34/24-23, в якому зазначено, що розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відбудеться 19.12.2023 з 10.00 до 12.00, яке вручено адресату 21.12.2023 /а.с. 56 зворотній бік - 58/.

19.12.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 022779 /а.с. 53/, якою за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до ОСОБА_1 за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (згідно акту проведення перевірки від 30.11.2023 № 019678), відповідальність за яке передбачено абз. 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн.

Копію постанови надіслано ОСОБА_1 листом від 20.12.2023 № 99157/34-24-23 та отримано останнім 30.12.2023 /а.с.59-60/.

Вважаючи постанову № 022779 від 19.12.2023 протиправною, позивач оскаржив її до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-III).

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону № 2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 12 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до положень частин 14, 17 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12 Порядку № 1567).

За змістом пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В силу вимог пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно з пунктами 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з абзацем третім частини першої статті 60 Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В розумінні статті 1 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз викладених положень норм законодавства свідчить про те, що державний контроль на транспорті здійснюється органами Укртрансбезпеки шляхом проведення, зокрема, рейдових перевірок, в ході яких перевірці підлягає наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. У свою чергу відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Предметом спору у цій справі постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 022779 від 19.12.2023, якою за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до ОСОБА_1 за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (згідно акту проведення перевірки від 30.11.2023 № 019678), відповідальність за яке передбачено абз. 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що 07.12.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області надіслано на адресу ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи від 04.12.2023 № 94918/34/24-23, в якому зазначено, що розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відбудеться 19.12.2023 з 10.00 до 12.00.

Вказане повідомлення про розгляд справи про порушення прибуло у точку видачі 09.12.2022 та вручено адресату особисто 21.12.2023, що підтверджується даними відстеження поштового відправлення із сайту Укрпошти (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), ідентифікатор поштового відправлення № 917 /а.с. 58, зворот/.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що позивач отримав повідомлення про розгляд справи про порушення вже після дати її розгляду.

Таке повідомлення не можна розцінювати як своєчасне, оскільки фактично позивач (його представник) був позбавлений реальної можливості прибути на розгляд справи і надати відповідні документи

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, що має місце в розглядуваному випадку, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Порядку № 1567 містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації посадовими особами Укртрансбезпеки, її територіальних органів наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи до дати розгляду справи про порушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про порушення.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що на відповідача не покладено обов`язок контролю за процесом відправлення й отримання поштової кореспонденції після подачі до поштового відділення, оскільки саме відповідач мав пересвідчитись перед розглядом справи про порушення чи повідомлена (обізнана) особа щодо якої здійснюється розгляд про дату та час розгляду такої справи, адже, у протилежному випадку нівелюється сама суть визначення обов`язку повідомляти особу про дату та час розгляду справи про застосування адміністративно-господарських санкцій.

Неотримання такого повідомлення позивачем вчасно, до дати розгляду справи про порушення зумовлено не його пасивною поведінкою, а пов`язане з тривалістю доставки рекомендованих листів, що не спростовано відповідачем. Позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у розгляді справи, яка стосується її безпосередньо, що є істотним порушенням процедури розгляду такої справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.01.2018 у справі № 826/1632/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Також у постанові від 30.01.2020 у справі № 308/12552/16-а Верховний Суд вказав про те, що повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим органом справи, яка її стосується.

Факт неповідомлення особи, яка притягується до відповідальності про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт є підставою для визнання постанови у такій справі неправомірною, та такою, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Особі до якої застосовується штрафна санкція повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь в розгляді справи про правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Водночас зміст вказаного обов`язку не вичерпується надсиланням лише тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи, передбачені Порядком № 1597: під розписку; рекомендованим листом із повідомленням; надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти особу, щодо якої застосовується штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт, вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи до дати розгляду справи.

При цьому суд критично оцінює посилання відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17, оскільки фактичні обставини повідомлення автомобільного перевізника про розгляд справи про порушення у справі № 820/4624/17 є відмінними від тих, що мають місце у розглядуваній справі.

У справі № 820/4624/17 повідомлення про розгляд справи про порушення не було вручено автомобільному перевізнику під час доставки, у розглядуваній справі повідомлення вручено позивачу, проте вже після дати розгляду справи про порушення, тому постанова Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17 не є релевантною до цієї справи.

Суд зазначає, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи. Складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань, як одного із елементів принципу верховенства права.

Зі змісту Акту перевірки, на підставі якого прийнято спірну постанову, слідує, що перевіркою встановлено, що під час здійснення вантажних перевезень, перевізник не забезпечив наявності у водія заповненої належним чином товарно-транспортної накладної, або іншого визначеного законодавством документу на вантаж, чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», також у водія ТЗ відсутній щоденний реєстраційний лист режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_4 за 30.11.2023, чим порушено вимоги наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010 та наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, відповідальність за яке передбачена абз. 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону.

Натомість, позивач у позовній заяві та відповіді на відзив наголошував, що не має статусу фізичної особи -підприємця та не здійснює господарську діяльність у сфері автомобільного транспорту з наданням послуг по перевезенню вантажу, а власний транспортний засіб передав на один день ОСОБА_2 для перевезення власних речей.

Суд бере до уваги, що у постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд, вирішуючи питання щодо визначення належного суб`єкта, відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися) або зі слів водія.

Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом у постанові від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22.

Тобто, положення статті 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт (постанова Верховного Суду від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21).

При цьому, на основі самих лише реєстраційних документів на транспортний засіб не визначити суб`єкта, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Ці вихідні дані орган контролю отримує на місці перевірки, тоді як постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу виноситься за результатами розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки і саме під час її розгляду і має бути встановлений суб`єкт (особа порушника), який в розумінні частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ має нести відповідальність за порушення вимог цього Закону.

Відповідні правові висновки підтримані Верховним Судом у постанові від 21.12.2023 у справі № 280/2150/23.

У цій справі підтверджено та сторонами не заперечується, що транспортний засіб, щодо якого проведено перевірку зареєстрований на позивача згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 /а.с.56/, за доводами позивача ТЗ за усною домовленістю на певний період був переданий ОСОБА_2 (водій), який використовував автомобіль для власних потреб.

За приписами пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

При цьому у постановах Верховного Суду від 06.07.2023 у справі № 560/514/22 та від 07.12.2023 у справі № 600/1407/22-а викладено висновок про те, що на власника транспортного засобу у разі передачі права керування транспортним засобом іншій особі, не покладається обов`язок з оформлення тимчасового реєстраційного талону. Вирішення питання оформлення тимчасового реєстраційного талону чи ні законодавець залишив на розсуд самого власника.

Отже, власник транспортного засобу може безперешкодно, дотримуючись вимог пункту 2.2 Правил дорожнього руху, передати транспортний засіб у користування іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Суд також акцентує увагу на тому, що позивач не зареєстрований підприємцем, що саме відповідачем і не заперечено.

Водночас відповідачем визначено позивача автомобільним перевізником на підставі лише реєстраційних документів на транспортний засіб, за відсутності будь-яких інших документів (договору про надання послуг на перевезення, товарно-транспортної накладної чи іншого документа на вантаж, тощо).

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що фактично водієм транспортного засобу під час проведення перевірки підтверджено здійснення позивачем перевезення вантажу в рамках провадження діяльності з реалізації вживаних речей, оскільки із відеозаписів, поданих відповідачем через систему "Електронний суд", в яких зафіксовано процес спілкування водія ОСОБА_2 із посадовою особою Укртрансбезпеки, неможливо однозначно дійти такого висновку зі слів водія.

Отже, посадова особа контролюючого органу, застосовуючи до позивача адміністративно-господарській штраф за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт не встановила правовий статус власника транспортного засобу ОСОБА_1 та водія ОСОБА_2 у цих правовідносинах та власне зміст правовідносин.

Суд зазначає, що під час проведення перевірки можуть виникати ситуації, коли обсяг (перелік) наданих документів недостатній для встановлення всіх обставин, які мають значення для настання відповідальності. Разом з тим, адміністративно-господарський штраф відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» накладається не на місці проведення перевірки. Саме для цього і призначається розгляд справи, під час якого посадова особа територіального органу Укртрансбезпеки має з`ясувати наявність підстав для притягнення автомобільного перевізника до відповідальності.

Неповідомлення позивача про час і місце розгляду справи про порушення унеможливило встановлення контролюючим органом усіх обставин, які мали значення для прийняття рішення та є самостійною підставою для визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 022779 від 19.12.2023.

Наведені обставини в своїй сукупності мають визначальне значення для вирішення питання щодо правомірності притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, при цьому решта доводів сторін не носить принципового характеру.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норм права, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.12.2023 №022779, якою з ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф в сумі 17000 грн, прийнята відповідачем без дотримання вимог законодавства, необґрунтовано, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області (вул. Європейська, 155, м. Полтава, 36008), Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 19.12.2023 №022779 про застосування підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарського штрафу на суму 17 000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Довгопол