Справа № 140/3738/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

10 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3738/24

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Денисюк Р.С., одержавши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною щодо не зняття арешту з нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12237266, дата реєстрації 02.03.2012, об`єкт обтяження невизначене все нерухоме майно та зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12237266, дата реєстрації 02.03.2012, об`єкт обтяження невизначене все нерухоме майно.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 19 КАС України визначено справи у публічно - правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Положеннями частини першої статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами частин першої - третьої статті 59 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VIII визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а у частині п`ятій статті 59 цього ж Закону зазначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №372/2904/17-ц, від 21.08.2019 у справі №911/1247/18, відповідно до яких вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, статті 20 Господарського процесуального кодексу України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції.

Також відповідно до частини першої статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.01.2020 у справі №340/25/19, для визначення юрисдикції спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2020 у справі №640/23588/19, де суд також вказав, що оскільки позивач була відповідачем у цивільній справі та є боржником у виконавчих провадженнях (за виконавчим листом у цивільній справі) з примусового виконання цього рішення, то справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 02.03.2012 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження, а саме арешт № 12237266 на невизначене все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_1 , підстава обтяження - постанова про арешт майна та заборона на його відчуження № 30792322 від 20.01.2012, винесена головним державним виконавцем другого відділу ДВС Луцького МУЮ Воробей О.А.

Листом від 16.02.2024 № 40110 Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адвокатський запит представника позивача про зняття арешту з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , повідомив, що на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження: ВП №34876100 по виконанню наказу №2н/0308/1222, виданого Луцьким міськрайонним судом 29.06.2012 про стягнення з боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 боргу в розмірі 1864.08 грн в користь ТзОВ "МЖК" в межах якого 20.12.2013, керуючись п.2 ч. 1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу; ВП №35638713 по виконанню виконавчого листа №0308/5869/12, виданого Луцьким міськрайонним судом 27.11.2012 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ "Сведбанк" в особі Волинської філії заборгованість за кредитним договором № 0201/0708/74-092 від 15.07.2008 в розмірі 115 456,41 доларів США та 131 056,43 грн., що еквівалентно 1 053 287,60 грн. та з кожного по 910,00 грн. судових витрат, в межах якого 12.03.2015, керуючись п.2 ч.1 ст.47 Закону України 'Про виконавче провадження винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Арешт на нерухоме майно, за реєстраційним номером обтяження 12237266 від 02.03.2012, накладений державним виконавцем на підставі виконавчого провадження №30792322 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-3590/11 від 12.01.2012 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Сведбанк» 863094,08 грн. боргу та 910,00 грн судових витрат. Дане виконавче провадження 05.04.2012 завершене на підставі п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Додатково повідомлено, що відповідно до п.1 розділу X Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року. Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ХІ Правил строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Тобто з наведеного слідує, що арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , був накладений постановою державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького МУЮ на підставі виконавчого провадження №30792322 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-3590/11 від 12.01.2012 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Сведбанк» 863094,08 грн. боргу та 910,00 грн судових витрат.

Таким чином, ОСОБА_1 була відповідачем у цивільній справі та боржником у виконавчому провадженні №30792322 за виконавчим листом Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач не просить суд визнати протиправними рішення відповідача, а лише просить зняти (скасувати) арешт, накладений на її майно.

Оскільки позивач була відповідачем у цивільній справі та боржником у виконавчому провадженні (за виконавчим листом у цивільній справі), то справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на те, що підставою цього позову позивач визначив наявність арешту, накладеного на майно, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, тобто порушено її цивільні права, а позов подано щодо зняття арешту з майна боржника, який було накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, ухваленого в порядку цивільного судочинства, то цей спір також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, спір у цій справі не підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства, а тому у відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Згідно із частиною шостою статті 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Отже, позивачу необхідно роз`яснити, що для розгляду цього спору законом встановлено інший порядок судового провадження - цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Таким чином, позивач вправі звернутися до суду із письмовим клопотанням про повернення судового збору у зв`язку із відмовою у відкритті провадження у справі.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтею 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії ідмовити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення, а копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк