Справа № 500/1217/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1217/24

11 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, оформлене листом від 08.01.2024 за №1900-0303-8/997 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію із зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 05.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон № 796-XII). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 29.03.2023 №52 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 , покликаючись на не підтвердження мінімально необхідний період роботи чи проживання на території зони посиленого радіологічного не менше 4 років станом на 01.01.1993 та відсутність необхідного страхового стажу.

На виконання рішення суду, за результатами повторного розгляду, Головним управлінням Пенсійного фонду в Тернопільській області прийнято рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону № 796-XII. Відмова відповідача оформлена листом від 08.01.2024 №1900-0303-8/997 з посиланням на дві підстави: заявниця станом на 01.01.1993 проживала в зоні Чорнобильської АЕС менше ніж 4 роки; до заявниці не застосовується початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки, оскільки з моменту аварії по 31.07.1986 не підтверджено факту проживання чи роботи у зоні посиленого радіологічного контролю. Однак вказані обставини не відповідають висновкам колегії апеляційного суду, викладених в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі №500/2422/23, де досліджувались саме ці два питання, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що згідно наданих документів позивача, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки не застосовується, оскільки з моменту аварії по 31.07.1986 не підтверджено факту проживання чи роботи у зоні посиленого радіологічного контролю. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працювала на заводі "Гравітон" м. Чернівці в період з 25.07.1986 по 13.08.1992, яке розташоване на території, що не належить до зони посиленого радіологічного контролю. Факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, підтверджено згідно довідки від 21.03.2023 №20-11/365, виданої Чортківською міською радою з 27.01.1989 по даний час. За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що станом на 01.01.1993 не підтверджено факту проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років (3 роки 11 місяців 06 днів за період проживання з 27.01.1989 по 31.12.1992). За таких умов, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст.55 Закону № 796-XII відсутнє.

Також відповідач вказує, що фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області під час виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі № 500/2422/23. Заявлені позовні вимоги стосуються щодо пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону № 796-XII, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. На думку відповідача, наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду суду у іншому провадженні.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Суд встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Тернопільською обласною державною адміністрацією 11.11.1993 видано посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серія НОМЕР_2 .

21.03.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 29.03.2023 №52 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 у справі №500/2422/23 позов задовольнити частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 29.03.2023 №52 в частині відмови зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 25.07.1986 по 13.08.1992, період догляду за дитиною з 07.12.1998 по 06.12.2001 та періоди отримання допомоги по безробіттю з 20.09.1993 по 20.03.1994, з 20.06.1994 по 24.08.1994, з 24.11.1994 по 20.12.1994, з 12.12.1995 по 12.03.1996. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 25.07.1986 по 13.08.1992, період догляду за дитиною з 07.12.1998 по 06.12.2001 та періоди отримання допомоги по безробіттю з 20.09.1993 по 20.03.1994, з 20.06.1994 по 24.08.1994, з 24.11.1994 по 20.12.1994, з 12.12.1995 по 12.03.1996.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі №500/2422/23 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 скасовано, та ухвалено постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку від 29.03.2023 №52. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 25.07.1986 по 13.08.1992, період догляду за дитиною з 07.12.1998 по 06.12.2001 та періоди отримання допомоги по безробіттю з 20.09.1993 по 20.03.1994, з 20.06.1994 по 24.08.1994, з 24.11.1994 по 20.12.1994, з 12.12.1995 по 12.03.1996. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2023 про призначення пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення відмовити в призначенні пенсії, викладене в листі від 08.01.2024 за №1900-0303-8/997. На виконання вимог рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.08.2023, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2023, до страхового стажу враховано період роботи з 25.07.1986 по 13.08.1992, період догляду за дитиною з 07.12.1998 по 06.12.2001 та періоди отримання допомоги по безробіттю з 20.09.1993 по 20.03.1994, з 20.06.1994 по 24.08.1994, з 24.11.1994 по 20.12.1994, з 12.12.1995 по 12.03.1996.

Згідно наданих документів позивача, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки не застосовується, оскільки з моменту аварії по 31.07.1986 не підтверджено факту проживання чи роботи у зоні посиленого радіологічного контролю. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працювала на заводі "Гравітон" м. Чернівці в період з 25.07.1986 по 13.08.1992, яке розташоване на території, що не належить до зони посиленого радіологічного контролю. Факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, підтверджено згідно довідки від 21.03.2023 №20-11/365, виданої Чортківською міською радою з 27.01.1989 по даний час. За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що станом на 01.01.1993 не підтверджено факту проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років (3 роки 11 місяців 06 днів за період проживання з 27.01.1989 по 31.12.1992). За таких умов, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у відповідності до Закону № 796-XII відсутнє.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Разом з тим, ч.1 ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 ч.1 ст.11 Закону № 796-XII визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (п.4 ч.1 ст.14 Закону № 796-XII).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення викладені у ст.55 Закону №796-ХІІ, згідно абз.1 ч.1 якої особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із наведених правових норм вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні радіологічного контролю з моменту аварії, станом на 01.01.1993 не менше 4 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону №796-XII, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановлені цим Законом.

Згідно з п.6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 (чинного на час видачі позивачу посвідчення, далі Порядок №501), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

У відповідності до п.10 Порядку №501 посвідчення видаються, зокрема, громадянам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 7).

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі №751/2738/17.

Як встановлено судом, Тернопільською обласною державною адміністрацією 11.11.1993 видано ОСОБА_1 посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серія НОМЕР_2 .

Наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, зазначене посвідчення є чинним і вказує на факт проживання (роботи) останнього на території посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону №796-XII.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону № 796-XII, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у рішенні, викладеному в листі від 08.01.2024 за №1900-0303-8/997, послалось на те, що згідно наданих документів позивача, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки не застосовується, оскільки з моменту аварії по 31.07.1986 не підтверджено факту проживання чи роботи у зоні посиленого радіологічного контролю. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працювала на заводі "Гравітон" м. Чернівці в період з 25.07.1986 по 13.08.1992, яке розташоване на території, що не належить до зони посиленого радіологічного контролю. Факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, підтверджено згідно довідки від 21.03.2023 №20-11/365, виданої Чортківською міською радою з 27.01.1989 по даний час. За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що станом на 01.01.1993 не підтверджено факту проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років (3 роки 11 місяців 06 днів за період проживання з 27.01.1989 по 31.12.1992). За таких умов, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у відповідності до Закону № 796-XII відсутнє.

На думку позивача, вказані підстави не відповідають висновкам колегії апеляційного суду, викладених в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі №500/2422/23, де досліджувались саме ці питання.

Разом з тим, суд враховує те, що постановою Верховного Суду від 11.03.2024 у справі №500/2422/23 постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2023 скасовано. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 залишено в силі.

В силу вимог ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у вказаній постанові від 11.03.2024 у справі №500/2422/23 Верховний Суд зазначив, що довідка Чортківської міської ради від 21.03.2023 № 20-10/365, відповідно до якої ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 27.01.1989 по 01.04.1994 року, по АДРЕСА_2 з 01.04.1994 по 05.04.2011, по АДРЕСА_3 з 05.04.2011 по 24.01.2012, по АДРЕСА_4 з 24.01.2012 по час звернення до суду, не містить інформації, що позивачка у вказані періоди проживала у м. Чортків Тернопільської області.

Як убачається з записів трудової книжки серія НОМЕР_1 від 25.07.1986, заповненої вперше заводом " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", ОСОБА_1 до 25.07.1986 навчалась в СПТУ-13 в м.Чернівці; з 25.07.1986 по 13.08.1992 працювала на заводі " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованому у м.Чернівці.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту проживання позивачки в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту Чорнобильської катастрофи (26.04.1986).

Зважаючи на відсутність доказів факту постійного проживання та (або) роботи позивачки в зоні радіоактивного забруднення з моменту Чорнобильської катастрофи (26.04.1986) по 31.07.1986, права на початкову величину зниження пенсійного віку ОСОБА_1 не має. Зниження пенсійного віку має відбуватись у загальному порядку на 1 рік за 3 роки проживання (роботи).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відмовляючи рішенням, викладеним у листі від 08.01.2024 за №1900-0303-8/997, у призначенні позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно зі ст.55 Закону №796-XII, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та визнає таким, що відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно, відсутні правові підстави для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію із зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки така вимога є похідною.

Що стосується доводів відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду суду у іншому провадженні, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Встановлені судом обставини свідчать, що предметом розгляду у даній справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, оформлене листом від 08.01.2024 за №1900-0303-8/997, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, тоді як у справі №500/2422/13 рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 29.03.2023 №52 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку

Відтак, доводи про те, що спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом судового розгляду у справі №500/2422/13, не відповідає дійсності.

Інших підстав для закриття провадження у справі, перелік обов`язкових яких є вичерпним та наведеним у ч.1 ст.238 КАС України, відповідачем не наведено та судом не встановлено.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і довів правомірність оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцез проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.