Справа № 160/31389/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНО» до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень,-
29.11.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНО» до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №290 від 26.10.2023 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №291 від 26.10.2023 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №292 від 26.10.2023 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №293 від 26.10.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
26 грудня 2023 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.
29 грудня 2023 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останнім підтримана позиція заявлена ним у власній позовній заяві з посиланням на аналогічні аргументи та доводи. Крім того, додатково зауважено, що посилання Відповідача на ст. 200 ЦКУ та ст. 1 Закону України «Про інформацію» є безпідставними, а узагальнюючи зміст ст. 200 ЦКУ, ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про рекламу», залишаючи поза увагою інші приписи норм законодавства, відповідач дійшов неправомірного та необґрунтованого висновку у відзиві, що будь-яка інформація, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів про товар, може вважатися рекламою.
15 січня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких було зауважено, що відповідь на повторну вимогу №9356-ЮД від 25.10.2023 позивачем направлена відповідачу 26.10.2023 та отримана останнім 31.10.2023. Крім того, відповідачем направлено оскаржувані рішення 07.11.2023, тобто після того, як отримані усі документи, заявлені у повторній вимозі, у тому числі інформація про вартість надписів «Розпродаж», «Sale Sale Sale» та 32 носіїв з написами «акція», «-25%», а отже вказане свідчить, що відповідач мав реальну можливість переглянути доцільність та законність винесення ним оскаржуваних рішень.
16 січня 2024 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якій останнім викладена позиція аналогічна заявленій ним у власному відзиві на позовну заяву. Також додатково зауважено, що протокол №264 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 26.10.2023 року було накладено штраф на ТОВ «ЮНО» у розмірі 1700,00 грн. за неподання інформації, а лише 30.10.2023 року ТОВ «ЮНО» було направлено документи Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, тобто вже після винесення рішення про накладення штрафу за порушення законодаства про рекламу.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид економічної діяльності товариства за КВЕД є 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.
Вимогою Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області від 25.09.2023 року №Вих.-01-27/07.2/4496 було повідомлено ТОВ «ЮНО», що при здійсненні повноважень щодо контролю за дотриманням вимог Закону України «Про рекламу» Головним управлінням Держпродспоживслужби у Полтавській області встановлено, що у приміщенні магазину «Prostor» за адресою: Полтавська обл. м. Лубни проспект Володимирський, 42/1, де здійснює діяльність товариство з обмеженою відповідальністю «Юно» встановлені наступні порушення рекламного законодавства, а саме:
- навпроти каси розміщений рекламний стелаж із надписами «Розпродаж», «Sale Sale Sale» (додаток 1). Розміщена реклама має наступні ознаки порушень вимог Закону України «Про рекламу»:
- на рекламі зображено відомості про розпродаж, при цьому відсутня інформація про місце, дату початку і закінчення знижки, цін на продукцію, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу»;
- реклама розміщена англійською мовою, чим порушені вимоги ст. 6 Закону України «Про рекламу».
У приміщенні магазину на торгівельиих вітринах розміщена реклама з написами «акція» (додатки 2,3). Розміщена реклама має наступні ознаки порушень вимог Закону України «Про рекламу»:
- на рекламі зображено відомості про акції, при цьому відсутня інформація про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу».
Листом ТОВ «ЮНО» від 06.10.2023 року вих. №9294-ЮД було повідомлено відповідача, що вимогу від 25.09.2023 №Вих-01-27/07.2/07.2/4496, щодо надання інформації, документів та пояснень було отримано 06.10.2023, тобто у встановлений самою вимогою термін для надання пояснень та запитуваної інформації, а також враховуючи вказані обставини, задля підготовки вичерпної інформації, документів та пояснень по питаннях наведених у вимозі, просило подовжити термін її виконання до 20.10.2023 року.
Вищевказаний лист було відправлено ТОВ «ЮНО» на адресу Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області засобами поштового зв`язку 06.10.2023 та отримано останнім 11.10.2023 року, що підтверджується копіями наявних у матеріалах справи описа вкладення цінного листа з повідомленням про вручення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Листом ТОВ «ЮНО» від 25.10.2023 року вих. №9356-ЮД було повідомлено відповідача, зокрема про те, що інформація про товари, розміщені у магазині «Prostor» за адресою: Полтавська обл. м. Лубни проспект Володимирський, 42/1, фотозображення якої додано до вимоги не є рекламою у розумінні Закону України «Про рекламу», а висновки Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області про порушення ТОВ «ЮНО» норми ч. 4 ст. 8 Закону України «Про рекламу» є необгрунтованими, а вимога є такою, що направлена протиправно та незаконно.
12.10.2023 року Головним управлінням Держпродспоживслужби у Полтавській області було складено:
- протокол №216 за зображення на рекламному стелажі відомостей про розпродаж, при цьому відсутня інформація про місце, дату початку і закінчення дії розпродажу, а також про співвідношення розміру нової ціни до попередньої ціни реалізації товару або про розмір знижки, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 8 Закону України «Про рекламу»; реклама розміщена англійською мовою, чим порушено вимоги ст. 6 Закону України «Про рекламу»;
- протокол №217 за розміщення 32 рекламних носіїв з написами «Акція», «-25%», які не містять інформації про строки та місце проведення заходів рекламного характеру, а також не зазначено джерела інформації, з яких можна дізнатися про умови та місце проведення таких заходів, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 8 Закону України «Про рекламу»; реклама про зниження ціни на товар не містить відомостей про місце, дату початку і закінчення дії знижки ціни на товар, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 8 Закону України «Про рекламу»;
На підставі протоколів від 12.10.2023 №216 та №217 та доданих матеріалів щодо наявних ознак порушень законодавства про рекламу у відповідності до вимог ч.2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» вирішено у відповідності до вимог п. 11 Постанови КМУ «Про порядок накладання штрафів за порушення законодавства України про рекламу» від26.05.2004 р. №693 розпочати розгляд вказаних справ, що підтверджується відповідними рішеннями Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу від 12.10.2023 р. №217 та №218.
- за неподання інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700,00 (тисяча сімсот) гривень 00 копійок;
- за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами та за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження реклами у розмірі 299 (двісті дев`яносто дев`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5083,00 (п`ять тисяч вісімдесят гри) гривні 00 копійок.
26.10.2023 року Головним управлінням Держпродспоживслужби у Полтавській області було винесено:
- рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №290 за порушення ТОВ «ЮНО» вимог ч. 3,4 ст. 8 Закону України «Про рекламу» у розмірі 299 (двісті дев`яносто дев`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5083,00 (п`ять тисяч вісімдесят гри) гривні 00 копійок;
- рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №291 на підставі матеріалів справи та протоколу засідання №263 від 26.10.2023 р. у розмірі 299 (двісті дев`яносто дев`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5083,00 (п`ять тисяч вісімдесят гри) гривні 00 копійок;
- рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №292 на підставі матеріалів справи та протоколу засідання №263 від 26.10.2023 р. у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700,00 (тисяча сімсот) гривень 00 копійок;
- рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №293 за порушення ТОВ «ЮНО» вимог ч. 4 ст. 8, ст. 6 Закону України «Про рекламу» у розмірі 299 (двісті дев`яносто дев`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5083,00 (п`ять тисяч вісімдесят гри) гривні 00 копійок.
Незгода позивача з рішеннями про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 26.10.2023 року №290, №291, №292, №293 стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон №877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч. 4 ст.4 Закону №877 виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого Постановою КМУ №667 від 02.09.2015 (далі - Положення) Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику (окрім іншого), у галузі державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.
Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Відповідно до ч. 4 п.9 Положення, одним і основних завдань Держпродспоживслужби є здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, та прийняття рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, а також про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.
Отже, Держпродспоживслужба є уповноваженим органом, який здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами.
Підпунктом 8 п.4 Положення №160 ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів, зокрема: здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі правомірним з одночасним зупиненням ії розповсюдження. Тобто здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами знаходиться саме у пункті Положення, якій визначає види контролю ГУ Держпродспоживслужби щодо реалізації державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів.
Згідно з п.п.13 п.4 Положення №160 ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області відповідно до покладених на нього завдань: вживає у межах повноважень, передбачених законом, заходів щодо усунення порушень вимог закону і притягнення винних у таких порушеннях осіб до відповідальності згідно із законом; у межах повноважень, передбачених законом, складає протоколи та розглядає справи про порушення законодавства у відповідній сфері.
Таким чином, ГУ Держпродспоживслужби як суб`єкт владних повноважень:
- має право здійснювати контроль за дотриманням законодавства України про рекламу;
- такий контроль здійснюється у межах повноважень лише щодо захисту прав споживачів реклами;
- здійснюється вказаний контроль при забезпечені Головним управлінням реалізації державної політики саме у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів.
При цьому, під час здійснення заходів контролю суб`єкт владних повноважень, діє відповідно до Закону №877 та спеціальних нормативно - правових актів, в тому числі і підзаконних.
Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, є Закон України «Про рекламу».
Відповідно до статті 1 Закону України "Про рекламу" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: внутрішня реклама - реклама, що розміщується всередині будинків, споруд, у тому числі в кінотеатрах і театрах під час, до і після демонстрації кінофільмів та вистав, концертів, а також під час спортивних заходів та спортивних змагань, що проводяться у закритих приміщеннях, крім місць торгівлі (у тому числі буфетів, кіосків, яток), в яких може розміщуватися інформація про товари, що безпосередньо в цих місцях продаються;
реклама - інформація про особу, ідею та/або товар, розповсюджена за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена, щоб сформувати або підтримати у прямий (пряма реклама, телепродаж) або непрямий (спонсорство, розміщення товару (продакт-плейсмент) спосіб обізнаність споживачів реклами та їхній інтерес щодо таких особи, ідеї та/або товару;
розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.
Отже, реклама це інформація про товар, розповсюджена в будь-який спосіб з метою стимулювання інтересу споживача до такого товару.
Водночас, відповідно до частини сьомої статті 8 Закону України "Про рекламу" розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.
Крім цього, частиною 1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ передбачені вимоги щодо інформації про продукцію (маркування), яка має містити наступні складові:
- назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;
- дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тошо), умови використання;
- відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно- правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами;
- позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів:
- дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції;
- дату виготовлення;
- відомості про умови зберігання;
- гарантійні зобов`язання виробника (виконавця):
- правила та умови ефективного і безпечного використання продукції;
- строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;
- найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.
Інформація, передбачена ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ. доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), визначеним відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, або. прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.
Частиною 1 статті 6 Закону України "Про рекламу" передбачено, що мовою реклами є державна мова.
Приписами частини п`ятої статті 8 Закону України «Про рекламу» визначено, що реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.
Згідно з частиною першою, шостою статті 9 Закону України «Про рекламу» реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.
Частиною четвертою статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вживання понять «знижка» або «зменшена ціна» або будь-яких інших, аналогічних за значенням, дозволяється лише з додержанням таких умов: 1) якщо вони застосовуються до продукції, яку безпосередньо реалізує суб`єкт господарювання; 2) якщо такого роду знижка або зменшення ціни застосовується протягом визначеного та обмеженого періоду часу; 3) якщо ціна продукції є нижчою від її звичайної ціни.
Після публічного повідомлення про початок проведення розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни до споживачів повинна доводитися інформація про ціну продукції, що була встановлена до початку проведення відповідного розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни, а також ціну цієї ж продукції, встановлену після їх початку (частина шоста статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про рекламу» контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.
Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю. Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.
При цьому, частиною 3 статті 26 Закону України «Про рекламу» передбачено, що рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право: бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону; подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них; оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду.
Згідно абзацу 1 частини першої, частин п`ятої, сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.
Згідно з частинами 6, 7 статті 27 Закону України "Про рекламу" за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями пунктів 9, 11, 12, 16 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 передбачено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.
За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.
Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду.
Справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.
За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.
- за неподання інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700,00 (тисяча сімсот) гривень 00 копійок;
- за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами та за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження реклами у розмірі 299 (двісті дев`яносто дев`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5083,00 (п`ять тисяч вісімдесят гри) гривні 00 копійок.
Вподальшому, на підставі протоколу засідання №263 від 26.10.2023 р., відповідачем були винесені спірні рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №291 та №292 від 26.10.2023 року.
Так первинна вимога Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області від 25.09.2023 року №Вих.-01-27/07.2/4496 була отримана представником ТОВ «ЮНО» - Берелет 06.10.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.
Листом ТОВ «ЮНО» від 06.10.2023 року вих. №9294-ЮД було повідомлено відповідача, що вимогу від 25.09.2023 №Вих-01-27/07.2/07.2/4496, щодо надання інформації, документів та пояснень було отримано 06.10.2023, тобто у встановлений самою вимогою термін для надання пояснень та запитуваної інформації, а також враховуючи вказані обставини, задля підготовки вичерпної інформації, документів та пояснень по питаннях наведених у вимозі, просило подовжити термін її виконання до 20.10.2023 року.
Вищевказаний лист було відправлено ТОВ «ЮНО» на адресу Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області засобами поштового зв`язку 06.10.2023 та отримано останнім 11.10.2023 року, що підтверджується копіями наявних у матеріалах справи описа вкладення цінного листа з повідомленням про вручення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Проте матеріали справи не містять доказів розгляду відповідачем цього листа позивача та надання йому відповідної оцінки.
Вподальшому , 23.10.2023 року (вх. №5522-ЮД) на адресу ТОВ «ЮНО» надійшла повторна вимога Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області від 25.09.2023 року №Вих.-01-27/07.2/4873 зі змістом та вимогами, які були аналогічні тим, що зазначені у вимозі від 25.09.2023 №Вих-01-27/07.2/07.2/4496.
Однак матеріали справи не містять доказів розгляду та врахуванням вказаних документів при винесені спірних рішень про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №291 та №292 від 26.10.2023 року.
Суд погоджується з твердженнями позивача, що оскільки відповідачем направлено оскаржувані рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 26.10.2023 р. лише 07.11.2023р., тобто після того, як отримані усі документи, заявлені у повторній вимозі, у тому числі інформація про вартість надписів «Розпродаж», «Sale Sale Sale» та 32 носіїв з написами «акція», «-25%», а отже вказане свідчить, що відповідач мав реальну можливість переглянути доцільність та законність винесення ним оскаржуваних рішень.
Також суд зауважує, що зазначена постанова Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 є підзаконним нормативно-правовим актом, отже нею не може встановлюватись порядок, спосіб та форма здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю), санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
У той же час, Закон України «Про рекламу» не містить правових норм, що встановлюють спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу. Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, регулює порядок накладення штрафів, однак не є законом і не стосується відносини у сфері державного нагляду (контролю).
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 2 Закону № 877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Також у цій статті визначаються сфери, на які дія цього Закону не поширюється. Контроль за дотриманням законодавства України про рекламу не входить до сфер, на які не поширюється дія Закону №877-V. Отже, дія цього Закону поширюється на здійснення заходів контролю за дотриманням законодавства про рекламу.
Таким чином, контроль за дотриманням законодавства про рекламу є видом державного нагляду (контролю), і при проведенні заходів контролю за дотриманням законодавства України про рекламу контролюючі органи мають дотримуватись вимог Закону №877-V, дія яких поширюється на проведення таких заходів.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що при проведенні заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу, ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області зобов`язане дотримуватись вимог до проведення таких заходів і порядку, встановлених Законом №877-V, а саме:
- видати наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки (частина перша статті 7 Закону №877-V);
- на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформити посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке має бути підписане керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчене печаткою. Посвідчення (направлення) повинно містити передбачену Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» інформацію, в тому числі, підстави для здійснення заходу (частина друга, третя статті 7 Закону №877-V). Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу (частина перша статті 6 Закону № 877-V);
- перед початком здійснення заходу пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення) (частина п`ята статті 7 Закону № 877-V).
Відповідно до вимог частини одинадцятої статті 4 Закону №877-V як плановий, так і позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником.
Частиною шостою статті 7 Закону України від 05.04.2007 №877-V, за результатами здійснення заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.
При цьому, у відповідності до частини п`ятнадцятої статті 4 Закону № 877-V при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів; підписати акт в останній день перевірки у двох примірниках та вручити один примірник акта керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання (частина шоста статті 7 Закону №877-V); якщо в ході проведення заходу було виявлено порушення вимог законодавства про рекламу - скласти припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під чає здійснення заходу (частина сьома статті 7 Закону № 877-V).
Суд звертає увагу на те, що у постанові від 04.10.2022 у справі №420/1842/21 Верховним Судом зроблено такий висновок щодо застосування норм статей 4, 7 та 10 Закону №887-V.
Так, положення частини одинадцятої статті 4 Закону №887-V визначено, що плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або уповноваженої особи суб`єкта господарювання слід розуміти так, що посадові особи контролюючого органу повинні вжити усі можливі заходи для встановлення особи керівника суб`єкта господарювання або його уповноваженої особи, повідомлення його про проведення перевірки будь-яким доступним способом, зокрема, письмово, телефонограмою, через електронну пошту тощо, та вжити інших заходів, необхідних для забезпечення присутності керівника або іншої уповноваженої особи суб`єкта господарювання під час проведення перевірки та їх поінформованості про час та місце проведення перевірки, коло питань, що виносяться на перевірку.
При цьому, посадові особи контролюючого органу можуть у межах, визначених законодавством, здійснювати фіксацію вчинених власних дій, що спрямовані на забезпечення безумовного виконання, зокрема, положень статей 4, 7 та 10 Закону №887-V щодо вручення направлення на проведення перевірки, службового посвідчення суб`єкта перевірки, вчинення інших дій, спрямованих на забезпечення присутності керівника або уповноваженої особи суб`єкта господарювання під час проведення перевірки, а перешкоджання з боку посадових осіб суб`єкта господарювання у реалізації цих обов`язків, які унеможливлюють проведення планового або позапланового заходу із дотриманням встановленого порядку, можуть кваліфікуватися як недопуск до проведення перевірки.
У будь-якому випадку рішення, що приймаються суб`єктом владних повноважень, або дії, які вживаються у процесі реалізації своєї компетенції, можуть вважатися правомірним лише за умови, що вони відповідають всім критеріям, які визначені частиною другою статті 2 КАС України. Це, зокрема, означає, що контролюючий суб`єкт може довести в адміністративному суді те, що його рішення (дії) прийнято (вчинено) добросовісно та розсудливо, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У свою чергу, суди не повинні допускати надмірного формалізму при наданні правової оцінки правомірності прийнятих рішень або вчинених дій (бездіяльності) суб`єктів владних повноважень під час проведення планових чи позапланових заходів, та враховувати явно недобросовісну поведінки суб`єкта господарювання, яка унеможливила дотримання встановленого порядку здійснення перевірки.
Так, в даному випадку спірні рішення про накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу на підставі Закону України «Про рекламу», Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693, прийняті без дотримання вимог, встановлених Законом №877-V, що ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області не спростовано. Зокрема, за відсутності наказу (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. Посадові особи ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області не пред`явили ТОВ «ЮНО» (уповноваженій ним особі) перед початком здійснення заходу посвідчення (направлення), яке повинно містити передбачену законом інформацію, в тому числі, підстави для здійснення заходу, та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу. Такий захід проведений за відсутності уповноваженої особи ТОВ «ЮНО». За результатами заходу не складено акта з використанням уніфікованої форми акта.
Крім того, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні».
Пункт 2 зазначеної Постанови передбачає, що за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах.
Пунктом 5 цієї Постанови врегульовано припинити проведення планових та позапланових заходів державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», крім здійснення заходів державного ринкового нагляду щодо побутових ламп неспрямованого випромінення в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту щодо вимог до екодизайну для побутових ламп неспрямованого випромінення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №734 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 66, ст. 2294), і Технічного регламенту щодо встановлення системи для визначення вимог з екодизайну енергоспоживчих продуктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 № 804 (Офіційний вісник України, 2018 р., № 80, ст. 2678).
Таким чином, ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області упродовж періоду дії в Україні воєнного стану може проводити лише позапланові заходи державного нагляду/контролю за дотриманням законодавства України про рекламу лише за умови наявності та на підставі відповідного рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері.
Суду не надано доказів на підтвердження наявності відповідного рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері, про дозвіл на здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю).
Вищенаведене у сукупності свідчить про те, що ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області допустило процедурні порушення під час здійснення заходу державного контролю щодо дотримання суб`єктом господарювання ТОВ «ЮНО» вимог законодавства про рекламу, які не можна вважати формальним порушенням встановленої процедури.
Законодавчо закріплена процедура прийняття рішень суб`єктами публічного права має на меті створення гарантій для суб`єкта приватного права та встановлення меж реалізації повноважень органами публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження до суду таких рішень (дій) особою, чиї інтереси вони зачіпають. Установлена законом процедура є важливою гарантією недопущення зловживань з боку суб`єктів владних повноважень під час прийняття рішень та вчинення дій, яка повинна забезпечувати, передусім, справедливе ставлення до особи, а також дотримання загального принципу юридичної визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань.
Суд вважає, що кумулятивний ефект допущених відповідачем порушень за встановлених судом фактичних обставин справи дозволяє стверджувати, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень містить ознаки неправомірного рішення.
З огляду на встановлення протиправності дій контролюючого органу щодо проведення заходу державного контролю щодо дотримання суб`єктом господарювання ТОВ «ЮНО» вимог законодавства про рекламу, які є самостійною підставою для скасування рішення, прийнятого за наслідками такого заходу, у суду немає підстав для аналізу протиправності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень.
Отже, встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішень ГУ Держпродспожислужби у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 26.10.2023 №290, №291, №292, №293, як таких, що не відповідають критеріям правомірності та обгруетованості рішення суб`єкта владних повноважень в контексті частини другої статті 2 КАС України.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням наведеного, а також з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою, у сумі 2148,00 грн підлягають відшкодуванню шляхом стягнення їх з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
У зв`язку з перебуванням судді Луніної О.С. на лікарняному, рішення ухвалене в перший робочий день.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНО» до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №290 від 26.10.2023 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №291 від 26.10.2023 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №292 від 26.10.2023 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №293 від 26.10.2023 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна