Справа № 120/19433/23
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/19433/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

10 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року (ухвалена в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамента з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить суд її скасувати та прийняти постанову, якою справу направити для продовження розгляду д суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01.03.2024 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, з позовною вимогою щодо визнання протиправними дій Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо неналежної перевірки фактів, викладених у звернені від 04.08.2020 року та невстановлені неправомірними дій, які були вчиненні старшим оперуповноваженим ВОРР Центрально-Західного міжрегіонального управління Міськова А.А. щодо позивача.

Ухвалою суду від 03.01.2024 року позовну заяву залишено без руху з огляду на необхідність приведення у відповідність обгрунтувальної та прохальної частин позову, а також пропущенням строку звернення до суду.

Представником позивача до суду першої інстанції надано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Зокрема, представник позивача зазначив, що після ухвалення рішення Окружним адміністративним судом міста Києва від 30.11.2022 року у справі № 640/1326/21 відповідач не здійснив належну перевірку інформації, викладеної ОСОБА_1 у зверненні від 04.08.2020 року.

Разом з тим, вказував на те, що на даний час відсутня можливість для звернення у порядку ст. 383 КАС України, з огляду на ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відтак,позивач вважає, що дії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо неналежної перевірки фактів, викладених у зверненні засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 від 04.08.2020 року та невстановлення неправомірних дій, які були вчинені старшим оперуповноважений ВОРР Центрально-Західного міжрегіонального управління Міськова А.А. стосовно позивача є протиправними, чим порушено права позивача, то такі права потребують судового захисту.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача обрано неправильний спосіб захисту прав, що призводить до штучного створення спору, предмет, підстави та сторони якого є тотожними у вирішеній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З огляду на положення пункту 4 частини першої статті 170 КАС України з одним і тим же позовом можна лише раз звернутися до суду за захистом.

Відповідно до наведених норм права позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Встановлення підстав та обставин справи вказує на фактичний предмет позову, що є дійним об`єктом спірним правовідносин незалежно від синтаксично сформульованої позивачем вимоги.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа № 640/1326/21 за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України Вячеслава Руденко, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Заступника начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, прийнятого за результатом розгляду заяви позивача від 04.08.2020 року.

Суд наголошує, що мотиви, які заявлені у вищезазначеній справі позивачем у якості підстав позову зводять до того, що заступник начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України формально відповів на його заяву, не здійснивши належної перевірки.

За результатами розгляду цієї справи Окружного адміністративного суду міста Києва ухвалено рішення від 30.11.2022 року, яким позовні вимоги задоволено частково. Зокрема, визнано протиправною бездіяльність Заступника начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України Вячеслава Руденко щодо перевірки інформації, викладеної ОСОБА_1 у звернені від 04.08.2020 року та зобов`язано Заступника начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України Вячеслава Руденко провести перевірку інформації, викладеної у цьому зверненні.

Вказане рішення набрало законної сили.

Колегія суддів зазначає, що у контексті розглядуваних матеріалів справи, посадові особи Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу державного органу, на який, зокрема покладено функцію контролю за дотриманням прав людини і громадянина, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань, реалізацією законних прав та інтересів засуджених та осіб, узятих під варту.

Листом від 01.09.2020 року № 4/1-1827-20/П-1472 посадова особа ( ОСОБА_2 ) повідомив, що Департаментом з питань виконання кримінальних покарань розглянуто звернення засудженого ОСОБА_1 щодо неправомірних дій з боку старшого оперуповноваженого відділу оперативно-розшукової роботи Центрально-Західного міжрегіонального управління ОСОБА_3 . Вказане знайшло своє відображення і у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2022 року у справі № 640/1326/21.

Відтак, суд зазначає, що в межах розгляду справи № 640/1326/21 судом досліджувалось та було вирішено питання бездіяльності Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо перевірки інформації, викладеної ОСОБА_1 у звернені від 04.08.2020 року.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що при заміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який уже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, або його перефразування тотожність предмета та підстав позову зберігається.

Зміна (перефразування) позовних вимог, зокрема його формулювання не свідчить про зміну предмета оскарження. Такий залишився незмінним - бездіяльності Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо перевірки інформації, викладеної ОСОБА_1 у звернені від 04.08.2020 року, що вже піддавалось судовій ревізії на предмет.

Окрім того, судом враховано, що представник позивача фактично вказує на те, що звернення до суду мотивовано фактичною неможливістю захистити права позивача в інший спосіб, оскільки відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" № 2823-IX від 13.12.2022 року постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва та утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві, однак останній ще не утворено.

Колегія суддів зауважує, що до початку роботи нового адміністративного суду, справи, які перебували в Окружному адміністративному суду міста Києва передані до Київського окружного адміністративного суду.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що представником позивача обрано неправильний спосіб захисту прав, що призводить до штучного створення спору, предмет, підстави та сторони якого є тотожними у вирішеній справі.

Суд наголошує, що заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до повторної перевірки зазначених вище дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у той час, коли ефективний спосіб захисту полягає у контролі за виконанням рішення.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" визначено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.