Справа № 640/20219/22
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року № 640/20219/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов.

Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту також позивач, КП «Київблагоустрій») з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту також відповідач, Укртрансбезпека), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарських штрафів від 04.10.2022 №№ 345409, 345410, 345411, 345412.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що спірними постановами до нього застосовано штрафи за перевезення демонтованих малих архітектурних форм.

Позивач стверджує, що діючими положеннями законодавства не передбачено складання товарно-транспортних накладних при переміщенні КП «Київблагоустрій» на виконання делегованих йому публічних владно-управлінських функцій тимчасових споруд з місця демонтажу до майданчиків тимчасового зберігання згідно актів демонтажу, що, в свою чергу, унеможливлює притягнення позивача до відповідальності за відсутність таких ТТН.

Крім того, позивачем зауважено про відсутність договірних відносин щодо перевезення тимчасових споруд, що свідчить про відсутність у позивача статусу перевізника.

Також, на думку позивача, акт від 19.08.2022 №332576 та довідка №040069 є недопустимими доказами, оскільки не відповідають пунктам 16, 21 Порядку та пункту 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Крім того, на думку позивача, продовження руху транспортних засобів без усунення зафіксованих порушень свідчить про їх відсутність.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

13 грудня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» №2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14 грудня 2022 року вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.

27 березня 2023 року на адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи №640/20219/22 та за результатом автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Дудіну С.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 прийнято адміністративну справу до провадження, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Цією ухвалою залучено до участі у справі в якості співвідповідача Відділ державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті.

Державна служба України з безпеки на транспорті, заперечуючи проти позовних вимог, зазначила, що позивач є перевізником у розмінні положень законодавства, внаслідок чого у нього, як у перевізника, виникає обов`язок щодо оформлення товарно-транспортної накладної на перевезення вантажу.

Відповідач стверджує, що у зв`язку із встановленням під час перевірки перевищення габаритно-вагових норм, визначених Правилами дорожнього руху, до позивача за наслідками розгляду справ про порушення, спірними постановами застосовано адміністративно-господарський штраф.

У спростування доводів позивача про неналежність поданих акта опису об`єкта та довідок відповідач зауважив, що довідку про здійснення габаритно-вагового контролю було складено у відповідності до Порядку №1007/1207 та у зв`язку із встановленням невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам інспекторами складено акт перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів.

У відповідях на відзив, поданих до суду, позивач зазначив, що поєднання в одній особі КП «Київблагоустрій» перевізника, вантажовідправника та вантажоодержувача свідчить про відсутність договірних відносин між замовником та перевізником та, як наслідок, відсутність обов`язку оформлення товарно-транспортної накладної. Позивач стверджує, що переміщення тимчасових споруд з місця демонтажу до місця тимчасового зберігання здійснюється на підставі акта проведення демонтажу (переміщення).

Позивач стверджує, що акти проведення демонтажу (переміщення) та опису об`єкта є первинними документами, які підтверджують габарити вантажу, що перевозиться.

Також позивач наполягає на заповненні відповідачем бланків документів з порушенням вимог пунктів 16, 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та пункту 16 Порядку №1567 проведення габаритно-вагового контролю здійснюється двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю. Водночас, у довідках №040068 та №040069 про результати здійснення габаритно-вагового контролю міститься підпис 1 посадової особи Укртрансбезпеки та відсутній підпис оператора вагового комплексу. Акт від 19.08.2022 №332576 складено 1 особою, оскільки відсутні прізвище, ініціали другої людини.

Позивач зазначив, що з наданих відповідачем фотоматеріалів вбачається про неможливість проведення вимірювальних робіт однією особою та стверджує, що ширина транспортного засобу, зазначена у довідках та в акті, спростовується актами опису об`єкта №№ НО-293 та К-128.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

19 серпня 2022 року об 11:10 год. головним державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві, головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Євдокименко Є.К. у м. Київ, за адресою: Кільцева дорога в районі зупинки «Південна Борщагівка», проведено перевірку транспортного засобу марки Ford Cango 1842 THXR, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , та транспортного засобу ЕХО 99981, номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , водій ОСОБА_1 , що належать КП «Київблагоустрій». Під час перевірки виявлено порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху перевезення неподільного вантажу (кіоск), при цьому, ширина ТЗ склала 4,89 м при дозволених 2,6 м. Перевищення склало 88%. Також встановлено порушення статі 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - на момент перевірки у водія була відсутня товарно-транспортна накладна та дозвіл на перевезення габаритного вантажу.

Акт підписаний водієм транспортного засобу ОСОБА_1 , посадовими особами, що провели перевірку, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю посадовою особою Укртрансбезпеки ОСОБА_2 складено та підписано довідку №040068 від 19.08.2022, в якій зазначено, що за результатами габаритного контролю транспортного засобу марки Ford Cango 1842 THXR, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , та транспортного засобу ЕХО 99981, номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , довжина склала 16,13 м, ширина 4,89 м, висота 3,96 м.

Посадовою особою Укртрансбезпеки складено акт №0005078 від 19.08.2022 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, в якому зазначено, що габаритні параметри транспортного засобу склали: довжина 16,13 м при допустимих 18,75 м, ширина 4,89 м при допустимих 2,6 м, висота 3,96 м при допустимих 4 м. акт містить підпис водія ОСОБА_1 та старшого державного інспектора відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Савіна В.Д.

Крім того, відповідачем долучено фотоматеріали транспортного засобу, посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію ТЗ.

01 вересня 2022 року позивачем отримано повідомлення про розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по актам №332576 та 392525, яке відбудеться 04.10.2022.

На підставі цих обставин Відділом державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті 04.10.2022 прийнято постанову №345412 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою на позивача за перевищення встановлених габаритно-вагових норм накладено штраф у розмірі 51000,00 грн за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті 04.10.2022 №345411 за наслідками розгляду справи про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт за відсутність на момент проведення перевірки товарно-транспортної накладної у водія, відповідальність за що передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», на позивача накладено штраф у розмірі 17000 грн.

19 серпня 2022 року об 11:10 год. головними спеціалістами відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві, головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Євдокименко Є.К. та ОСОБА_4 у м. Київ, за адресою: Кільцева дорога в районі зупинки «Південна Борщагівка», проведено перевірку транспортного засобу марки МАЗ, номерний знак НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , та транспортного засобу TRAILER FLAT, номерний знак НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 , водій ОСОБА_5 , що належать КП «Київблагоустрій». Під час перевірки виявлено порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху перевезення неподільного вантажу (кіоск), при цьому, ширина ТЗ склала 3,87 м при дозволених 2,6 м. Перевищення склало 48,8%. Також встановлено порушення статі 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - на момент перевірки у водія була відсутня товарно-транспортна накладна та дозвіл на перевезення габаритного вантажу. За результатами перевірки складено акт від 19.08.2022 №332525.

Акт підписаний водієм транспортного засобу ОСОБА_5 , посадовими особами, що провели перевірку, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю посадовою особою Укртрансбезпеки ОСОБА_4 складено та підписано довідку №040069 від 19.08.2022, в якій зазначено, що за результатами габаритного контролю транспортного засобу марки МАЗ, модель 642.208, реєстраційний номер НОМЕР_5 , та причіпу TRAILER, модель FLAT, реєстраційний номер НОМЕР_7 , довжина транспортного засобу становить 16,50 м, ширина 3,87 м, висота 4,00 м.

Посадовою особою Укртрансбезпеки складено акт №0005075 від 19.08.2022 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, в якому зазначено, що габаритні параметри транспортного засобу склали: довжина 16,50 м при допустимих 22,00 м, ширина 3,87 м при допустимих 2,60 м, висота 4,00 м при допустимих 4,00 м. Акт містить підпис водія ОСОБА_6 та головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Мельник М.В.

Крім того, відповідачем долучено фотоматеріали транспортного засобу, посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію ТЗ.

01 вересня 2022 року позивачем отримано повідомлення про розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по актам №332576 та 392525, яке відбудеться 04.10.2022.

На підставі цих обставин Відділом державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті 04.10.2022 прийнято постанову №345409 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою на позивача за перевищення встановлених габаритно-вагових норм накладено штраф у розмірі 51000,00 грн за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті 04.10.2022 №345410 за наслідками розгляду справи про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт за відсутність на момент проведення перевірки товарно-транспортної накладної у водія, відповідальність за що передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», на позивача накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Позивачем подано скарги на означені постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, які листом Укртрансбезпеки від 02.11.2022 залишено без задоволення, а постанови від 04.10.2022 №№ 345409, 345410, 345411, 345412 без змін.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаної постанови, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання її протиправною та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі по тексту - Положення №103 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 4 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Положеннями підпунктів 15, 27 пункту 5 Положення №103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, зокрема і шляхом здійснення державного контролю транспортних засобів на дорогах загального користування.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі по тексту - Закон № 2344).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону № 2344 передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до вимог статті 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Порядок ведення та надання інформації з реєстру товарно-транспортних накладних визначається Кабінетом Міністрів України.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344 визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2344 у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

- автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв;

- вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

- внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

- документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про транспортно-експедиторську діяльність», «Про транзит вантажів», інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом;

- товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлюють Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі по тексту Правила №30).

Відповідно до пункту 3 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі Порядок № 879).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку № 879 дія цього Порядку не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі Правила № 1306) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Положеннями пунктів 15, 16 Порядку №879 визначено, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

В силу положень пункту 18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (абзац 1 пункту 20 Порядку №879).

Відповідно до пункту 22-1 Порядку №879 під час здійснення габаритно-вагового контролю у зонах габаритно-вагового контролю, на яких розміщені стаціонарні та пересувні пункти, здійснюється: вимірювання габаритів транспортного засобу (довжина, ширина і висота); вимірювання відстаней між осями; визначення одиночної вісі, здвоєних, строєних осей; визначення типу підвіски (пневматична або еквівалентна їй); визначення статності коліс на кожній осі транспортного засобу; вимірювання навантаження на одиночну вісь, здвоєні осі, строєні осі; вимірювання загальної маси.

Згідно пунктів 21, 22, 24 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних пунктах габаритно-вагового контролю порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Згідно з абзацом 17 частини першої статті 60 Закону № 2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз означених норм дає підстави для висновку про покладення на перевізника вантажу обов`язку дотримання, зокрема габаритних параметрів транспортного засобу під час перевезення вантажу автомобільними дорогами та забезпечення водія усіма необхідними документами, визначеними, зокрема статтями 39 і 48 Закону №2344. У випадку ж встановлення фактів перевищення габаритних параметрів, відсутності під час здійснення вантажних перевезень законодавчо визначеного переліку документів, до перевізника застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Водночас, передумовою для застосування адміністративно-господарського штрафу згідно усталеної правової позиції Верховного Суду щодо реалізації повноважень Укртрансбезпеки щодо притягнення суб`єктів господарської діяльності до адміністративної відповідальності, яку викладено у постановах від 06.09.2023 справі № 120/5064/22, від 16.08.2023 у справі № 160/12371/22, від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21, від 22.02.2024 у справі № 520/4486/23, в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися, на думку Верховного Суду, із розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

За висновком Верховного Суду у справі № 640/27759/21 тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що транспортні засоби марки Ford Cango 1842 THXR, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , ЕХО 99981, номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 , МАЗ, номерний знак НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , та TRAILER FLAT, номерний знак НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 , належать КП «Київблагоустрій», що було встановлено посадовими особами відповідача на підстави свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів. Жодних доказів у спростування належності означених транспортних засобів саме позивачу матеріали справи не містять.

Крім того, позивач у поясненнях, викладених в адміністративному позові та у відповіді на відзив, зазначає про поєднання в одній особі КП «Київблагоустрій» перевізника, вантажовідправника та вантажоодержувача, тим самим фактично підтверджуючи свій статус перевізника в межах спірних відносин.

З урахування викладеного суд дійшов висновку, що саме до позивача як перевізника відповідачем застосовуються адміністративно-господарські штрафи у випадку встановлення порушень пункту 22.5 Правил №1306 та статті 48 Закону №2344.

Однією з підстав позову КП «Київблагоустрій» зазначено відсутність у нього обов`язку складення товарно-транспортних накладних на переміщення демонтованих кіосків з місця демонтажу до місця тимчасового зберігання, оскільки, на думку позивача, акти демонтажу (переміщення) є іншими визначеними законодавством документами на вантаж у розумінні положень статті 48 Закону №2344.

Як вже зазначалося судом, відповідно до вимог статті 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є, зокрема товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

Порядок ведення та надання інформації з реєстру товарно-транспортних накладних визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, за визначенням, яке міститься у статті 1 Закону № 2344 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Виходячи з текстуального викладення визначення товарно-транспортної накладної, викладеного у Законі №2344, під виключення щодо відсутності підстав для її складення підпадають лише фізичні особи, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб. В решті випадків наявність товарно-транспортної накладної є обов`язковою при здійсненні вантажних перевезень.

При цьому, суд вважає за доцільне зауважити, що Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 14.10.1997 №363, не є застосовними до спірних відносин, оскільки ці Правила не регламентують перевезення небезпечних, великовагових, великогабаритних вантажів, пошти та перевезення вантажів у міжнародному сполученні, оскільки такі перевезення мають свої особливості, що стосуються виконання комплексу вимог при вантажно-розвантажувальних роботах, власне процесу перевезення та його документального оформлення, а також узгодження таких правил із відповідними компетентними установами.

Тобто, застосовним у межах спірних відносин є саме визначення поняття товарно-транспортної накладної, яке міститься у Законі №2344.

Судом встановлено, що КП «Київблагоустрій» є юридичною особою, зареєстрованою з 31.05.2007. Основним видом діяльності є 84.11 Державне управління загального характеру. Інші види діяльності за КВЕД: 43.11 Знесення; 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 71.20 Технічні випробування та дослідження.

Відповідно до положень пункту 2.1 Статуту КП «Київблагоустрій», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 21.02.2007 № 167, підприємство є юридичною особою, здійснює свою господарську діяльність на засадах повної самостійності, діє на принципах повного господарського розрахунку, веде бухгалтерський облік, статистичну звітність у порядку, встановленому законодавством України, набуває майнових та особистих немайнових прав, несе відповідні обов`язки, укладає угоди (договори, контракти) з юридичними та фізичними особами як в Україні, так і за її межами у встановленому законодавством порядку, виступає позивачем та відповідачем у суді, господарському та третейському суді від свого імені, має закріплене майно, поточний та інші рахунки в установах банків, казначейства, печатки з власним найменуванням, штампи, затверджені в установленому порядку, фірмовий знак чи знак обслуговування, бланки з власними реквізитами та інші атрибути.

Відповідно до пункту 3.2 Статуту предметом діяльності Підприємства є, зокрема, демонтаж, перевезення та зберігання безхазяйного майна (кіосків, павільйонів, гаражів, рекламоносіїв, залишків будівельних матеріалів, автомобілів та ін.) та самовільно розміщених об`єктів, що порушують правила благоустрою міста; надання автотранспортних послуг легковим і вантажним автотранспортом та спеціальними механізмами.

З аналізу положень Статуту позивача у сукупності із заявленими в ЄДРПОУ видами діяльності, а також виходячи з наданих позивачем пояснень, викладених в адміністративному позові та відповіді на відзив, вбачається, що КП «Київблагоустрій» у межах спірних відносин здійснювало свою господарську діяльність в частині перевезення демонтованих тимчасових споруд з місця демонтажу до місця тимчасового зберігання. Саме під час здійснення такого перевезення відповідачем зафіксовано порушення, які полаяють у перевищенні габаритних параметрів та здійснення такого перевезення без наявності товарно-транспортних накладних.

Позивач стверджує про здійснення перевезення тимчасових споруд на підставі актів проведення демонтажу (переміщення) від 19.08.2022 №НО-293 та №К-128.

Так, з акта від 19.08.2022 №К-128 проведення демонтажу (переміщення) вбачається, що кіоск, розміщений в Дніпровському р-ні, вул. Алма-Атинська, 2 демонтовано на підставі припису №2023909 від 16.10.2020 за дорученням Департаменту міського благоустрою №064-6770 від 12.12.2020. Комісією підтверджено, що Об`єкт був демонтований, завантажений на транспортний засіб КП «Київблагоустрій» і транспортований на майданчик тимчасового складування та зберігання безхазяйного майна.

В акті опису об`єкта №К-128 зазначено, що розміри кіоску складають 2х2 м та про його передачу на майданчик тимчасового складування і зберігання майна КП «Київблагоустрій» за адресою: Краснова, 25.

З акта від 19.08.2022 №НО-293 проведення демонтажу (переміщення) вбачається, що кіоск, розміщений в Голосіївському р-ні, просп. Науки, 69, демонтовано на підставі припису №2132826 від 24.11.2021 за дорученням Департаменту міського благоустрою №069-7869 від 14.12.2021. Комісією підтверджено, що Об`єкт був демонтований, завантажений на транспортний засіб КП «Київблагоустрій» і транспортований на майданчик тимчасового складування та зберігання безхазяйного майна.

В акті опису об`єкта №НО-293 зазначено, що розміри кіоску складають 1х3 м та про його передачу на майданчик тимчасового складування і зберігання майна КП «Київблагоустрій» за адресою: Народного Ополчення, 14.

Проте, на переконання суду, означені акти не є іншими визначеними законодавством документами на вантаж у розумінні положень статті 48 Закону №2344 з огляду на те, що позивач не підпадає під визначення учасників транспортного процесу, для яких не є обов`язковою для складення товарно-транспортна накладна як єдиний документ, призначений, зокрема для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Крім того, Правилами благоустрою м. Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради II сесія VI скликання від 25.12.2008 № 1051/1051 не визначено, що акт проведення демонтажу (переміщення) є документом на вантаж.

Тобто, складення позивачем на виконання вимог містобудівного законодавства актів проведення демонтажу (перевезення) не нівелює обов`язку дотримання ним порядку здійснення автомобільних перевезень ним як учасником дорожнього руху та транспортного процесу у відповідності до вимог нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок здійснення вантажних перевезень, зокрема у частині наявності законодавчо встановленого переліку документів, які повинен мати перевізник та водій під час здійснення вантажних перевезень.

Додатково суд зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів пред`явлення водієм КП «Київблагоустрій» таких актів під час здійснення габаритно-вагового контролю його транспортних засобів.

З урахування означеного суд дійшов висновку про наявність у відповідача підстав для застосування адміністративно-господарських штрафів спірними постановами від 04.10.2022 №№ 345411 та 345410 у зв`язку з відсутністю у позивача на момент проведення перевірки товарно-транспортних накладних.

Доводи позивача щодо ненадання відповідачем оцінки викладеним у скаргах на спірні постанови обставинам відхиляються судом з огляду на те, що прийняте за результатами розгляду скарг рішення не є предметом спору у цій справі.

Щодо доводів позивача про невідповідність актів від 19.08.2022 №332576 та №0005078, а також довідок від 19.08.2022 №№ 040068 та 0005078 вимогам пунктів 16, 21 Порядку та пункту 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 16 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі по тексту Порядок №1567) рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе: використання спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансбезпека»; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів; використання засобів фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення; здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Згідно пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Процедуру взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - посадові особи Укртрансінспекції), працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху (далі - відповідні підрозділи МВС), а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку (далі - служби автомобільних доріг), під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) під час проїзду автомобільними дорогами загального користування визначає Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2013 № 1007/1207 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за № 215/24992 (далі по тексту Порядок №1007).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1007 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», «Про міліцію», Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів), Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок здійснення габаритно-вагового контролю).

Згідно з підпунктами 4, 5, 9, 10 пункту 4 Порядку №1007 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку; у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач стверджує про порушення відповідачем порядку складення акта №0005078 та №0005075 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів від 19.08.2022 у зв`язку з наявністю у ньому підпису лише одного співробітника Укртрансбезпеки ОСОБА_2 в акті №0005078 та ОСОБА_4 в акті №0005075, що суперечить (орфографія та пунктуація автора збережені) «п. 16 Порядку та п. 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, які передбачають проведення габаритно-вагового контролю двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю».

Проте, суд ставиться критично до такої позиції позивача та вважає її суб`єктивним тлумаченням змісту норм Порядку №1567 та Порядку №879, які, на відміну від думки позивача, не містять посилань на кількість підписантів актів перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, як і відсутня форма такої довідки відповідно до Порядку №1007.

Щодо відсутності у довідках про результати здійснення габаритно-вагового контролю підписів оператора вагового комплексу, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 15 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку №879).

Судом встановлено, що відповідачем за результатами габаритного контролю позивачу видано довідки від 19.08.2022 №№ 040068 та 0005078, в яких зафіксовано перевищення габаритних параметрів транспортних засобів. Означені довідки підписані посадовими особами Укртрансбезпеки (довідка №040069 підписана ОСОБА_7 , довідка №040068 підписана ОСОБА_2 ).

Позивач стверджує, що в порушення вимог пункту 16 Порядку та пункту 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю в означених довідках відсутні підписи, прізвище та ініціали оператора вагового комплексу.

Проте, суд ставиться критично до такої позиції позивача та вважає її суб`єктивним тлумаченням змісту норм Порядку №1567 та Порядку №879, які, на відміну від думки позивача, не містять посилань на кількість підписантів довідки про здійснення габаритно-вагового контролю.

Водночас, виходячи з форми та змісту додатку 1 до Порядку №1007 така довідка підписується посадовою особою Укртрансбезпеки та оператором вагового комплексу.

Крім того, позивач посилається на складення акта від 19.08.2022 №332576 однією особою ОСОБА_3 , з огляду на наявність у рядку «прізвище, ініціали (ініціал власного імені) та посада особи (осіб)» лише його прізвища та ініціалів.

Дослідивши зміст акта №332576 від 19.08.2022, судом встановлено, що у рядку «прізвище, ініціали (ініціал власного імені) та посада особи (осіб)» про проведення перевірки старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) в м. Києві головним спеціалістом Відділу державного нагляду (контролю) в м. Києві Євдокименко Є.К. Також акт перевірки містить підписи посадових осіб, що провели перевірку, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На переконання суду, означений акт містить технічну помилку, яка полягає у незазначенні у графі «прізвище, ініціали (ініціал власного імені) та посада особи (осіб)» ПІБ другої посадової особи, яка провела перевірку, а саме, ОСОБА_2 , оскільки в акті зазначено дві посади посадових осіб, якими було здійснено перевірку, а саме: «старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) в м. Києві» та «головним спеціалістом Відділу державного нагляду (контролю) в м. Києві Євдокименко Є.К.».

Суд вважає за необхідне звернути увагу на підхід Верховного Суду, застосований у постанові від 19.05.2021 у справі № 210/5129/17, який зводиться до того, що формальні порушення, допущені суб`єктом владних повноважень під час повідомлення об`єкта відвідування про наміри провести перевірку, а також про розгляд щодо нього справи про порушення законодавства, за умови, що під час судового розгляду справи судами не було встановлено необґрунтованості висновків органу державного контролю по суті виявленого порушення, мають ознаки «правового пуризму» та не можуть слугувати самостійною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Загальноприйнято розуміти поняття «пуризм» як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.

Слід відмітити, що поняття «правового пуризму» було введено в правовий обіг Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні у справі «Сутяжник проти Росії» (№ 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.

Таким чином, «правовий пуризм» на відміну від обставин «істотного та непереборного характеру» завжди призводить до порушення принципу правової визначеності; «правовий пуризм» - невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд; «правовий пуризм» може носити як добровільний характер й проявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, не допускаючи відступ від правових приписів.

Суд вважає, що зазначений підхід підлягає застосуванню і стосовно оцінки адміністративним судом рішень суб`єктів владних повноважень, особливо тих, які стосуються, зокрема, питань дотримання суб`єктами господарювання законодавства про працю.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.05.2018 у справі № 826/11106/17, від 28.10.2018 у справі № 826/14749/16, від 25.03.2020 у справі № 805/4508/16-а, від 31.03.2021 у справі № 620/2520/20 та від 19.05.2021 у справі № 210/5129/17.

Крім того, суд зазначає, що під час оцінки рішень суб`єктів владних повноважень на їх відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, суди повинні уникати надмірного формалізму.

Вказане узгоджується із практикою Верховного Суду щодо застосування принципу правової визначеності та уникнення під час розгляду судами адміністративних справ надмірного формалізму, застосованого у постановах від 31.05.2019 у справі №826/9758/17, від 20.06.2019 у справі №809/1018/18, від 11.07.2019 у справі №182/634/17(6-а/0182/32/2018), від 11.07.2019 у справі №805/2621/18-а, від 10.09.2019 у справі №640/1374/19, від 21.05.2021 у справі №1.380.2019.006107, від 22.07.2021 у справі № 340/141/21, від 13.08.2021 у справі № 440/5178/20, від 16.09.2021 у справі № 240/10995/20, від 17.12.2021 у справі № 460/713/21 та від 10.02.2022 у справі № 560/11791/21, де судом було зазначено, що формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Суд зауважує, що підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

При цьому, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект акта призводить до його неправомірності.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу.

Отже, суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури оформлення того чи іншого рішення, вважає, що навіть у разі підтвердження факту порушення відповідачем окремих процедурних питань при здійсненні оформлення довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, які не були дотримані відповідачем у повному обсязі під час прийняття оскаржуваних рішень, не може потягнути за собою безумовне їх скасування у випадку, якщо такі порушення не мали наслідком прийняття незаконних рішень.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 у справі № 400/1510/19, від 05.07.2022 у справі № 522/3740/20, від 27.09.2022 у справі № 320/1510/20, від 03.10.2022 у справі № 400/1510/19, від 01.11.2022 у справі № 640/6452/19 та від 18.01.2023 року у справі № 500/26/22.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що такі недоліки при здійсненні габаритно-вагового контролю як відсутність у довідках про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 19.08.2022 №№ 040068 та 040069 підпису оператора вагового комплексу, а також незазначення що у рядку «прізвище, ініціали (ініціал власного імені) та посада особи (осіб)» ПІБ другої посадової особи, яка провела перевірку, а саме, ОСОБА_2 , не є самостійними підставами для висновків про неправомірність прийняття відповідачем спірних постанов.

Доводи позивача щодо неможливості здійснення габаритного контролю однією посадовою особою відповідно до акта від 19.08.2022 №332576 спростовуються тим, що такий габаритний контролю було здійснено двома посадовими особами: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чиї підписи містяться в означеному акті.

Посилання позивачем на габарити вантажу (кіоски), зазначені в актах опису об`єктів від 19.08.2022 №№ К-128 та НО-293, який перевозився в межах спірних відносин, є необгрунтованими з огляду на наявність законодавчо визначеного порядку здійснення габаритно-вагового контролю, результати якого фіксуються уповноваженими особами та є підтвердженням габаритів вантажу, що перевозиться.

В свою чергу, надані позивачем акти опису об`єктів від 19.08.2022 №№ К-128 та НО-293 не є документами, які фіксують реальні габарити вантажу відповідно до положень законодавства у сфері автомобільних перевезень.

З урахуванням викладеного судом відхиляються доводи позивача щодо невідповідності ширини транспортного засобу, зазначеної в актах №332576 та №332525 розмірам об`єкта демонтажу (кіоска), зазначеним в актах опису об`єкта №К-128 та №НО-293.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача на відсутність порушень з огляду на те, що водії продовжили рух транспортними засобами після їх зупинки, виходячи з положень пункту 21 Порядку №879, оскільки дії посадових осіб Укртрансбезпеки в частині заборони подальшого руху такого транспортного засобу до усунення порушення не є предметом спору у межах цієї справи.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, судові витрати суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.