Справа № 160/7107/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 квітня 2024 року Справа №160/7107/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2024р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування грошового забезпечення позивача з 29.01.2020р. по 19.10.2022р. з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачеві перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення) за період з 29.01.2020р. по 19.10.2022р. виходячи із розмірів посадового окладу за окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 26.03.2024р. зазначена позовна заява була залишена без руху на підставі ч.1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано позивача у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки адміністративного позову шляхом надання до канцелярії суду:

- доказів не нарахування та не отримання позивачем грошового забезпечення у спірному розмірі за період з 29.01.2020р. по 19.10.2022р. (наприклад, розрахункові листи про отримане грошове забезпечення, довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення із зазначенням розмірів його складових, тощо), у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 19.10.2022р., вказавши інші підстави для поновлення строку в період з 01.07.2023р. по 02.10.2023р., та надати докази поважності причин його пропуску на її підтвердження, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог ухвали суду від 26.03.2024р. - 04.04.2024р. засобами поштового зв`язку від позивача надійшло, зокрема, клопотання про поновлення строків позовної давності, в якій позивач просить визнати причину пропуску строку поважними.

В обґрунтування зазначеного клопотання позивач посилається, зокрема, на те, що він проходить військову службу у ЗСУ та у зв`язку з постійним перебуванням на полігонах, навчаннях, районах відведення, нарядах, бойових чергуваннях в зоні бойових дій унеможливлюється своєчасне звернення до суду через багато факторів.

Розглянувши наведене клопотання позивача та додані до нього докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання позивача про поновлення строків позовної давності за період з 19.07.2022р. по 19.10.2022р. слід відмовити, оскільки у ньому не наведено причин поважності пропуску цього строку та відповідних доказів до нього не додано.

При цьому, судом враховується, що частиною першою статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/241/21, проаналізувавши положення частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що нею встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, однак такі не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Тобто, розумні строки в адміністративному судочинстві це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Проте, отримуючи щомісячно грошове забезпечення на банківський рахунок (картку), що передбачено чинним законодавством, позивач розпочав вчиняти дії зі спірного питання шляхом надіслання звернення до відповідача лише у січні 2024 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що невжиття відповідних заходів та зволікання у зверненні до суду з цим позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 19.10.2022р. у період з серпня 2022 року по березень 2024 року (позов у цій справі подано 16.03.2024р.), тобто, більш ніж через сплив 1 року 6 місяців не може бути визнано судом поважними причинами, а звернення позивача в січні 2024 року із запитами (заявами) не змінює початку перебігу строку його звернення до суду, який для позивача розпочався 01.07.2023р. (після відміни карантину), а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Також, відповідний висновок щодо початку перебігу строків звернення до суду з позовом узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022р. у справі №990/115/22.

Поряд із цим, частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Наведений висновок узгоджується з неодноразово викладеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема у постановах від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 та від 14.07.2021 у справі № 560/964/17.

Таким чином, за загальним правилом, поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Так, у клопотанні про поновлення строків позовної давності позивач вказує як на поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позов в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 19.10.2022р. на те, що він проходить військову службу у ЗСУ та у зв`язку з постійним перебуванням на полігонах, навчаннях, районах відведення, нарядах, бойових чергуваннях в зоні бойових дій унеможливлюється своєчасне звернення до суду через багато факторів.

Разом з тим, додана до заяви копія військового квитка позивача такої інформації не містить, а інших доказів на підтвердження наведеного до даного клопотання не додано, а відповідно, факт проходження позивачем військової служби сам по собі не може бути поважною причиною для поновлення процесуального строку звернення до суду з цим позовом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вищенаведені досліджені судом підстави, викладені у клопотанні про поновлення строку, не є поважними, а відповідно, визнаються судом неповажними та не можуть бути обрані судом обґрунтованими підставами для поновлення позивачеві пропущеного строку звернення до суду з цим позовом, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання позивача про поновлення строків позовної давності в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 19.10.2022р. слід відмовити.

Суд також враховує і те, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22 (№ в ЄДРСР 110187784).

Отже, під час вирішення питання про достатність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності обставин, на які посилається позивач у заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду, покладається саме на позивача.

Так, ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладеного, враховуючи, що підстави, викладені позивачем у клопотанні про поновлення строку, визнані судом неповажними, даний позов в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 19.10.2022р. слід повернути позивачеві згідно до вимог ч.2 ст.123, п.9 ч. 4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 19.10.2022р. - повернути позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

У відповідності до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва