Справа № 340/3602/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 340/3602/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року (суддя Дегтярьова С.В.) у справі №340/3602/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення командира військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2023 р. №2933 про відмову у виплаті частини грошового забезпечення солдата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 р. №4481 про відмову у виплаті частини грошового забезпечення солдата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 його матері ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ухвалити рішення, яким призначити 50% від загального розміру грошового забезпечення солдата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 до виплати його матері ОСОБА_1 .

В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що ОСОБА_1 є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_2 , який 14.01.2023 року зник безвісті під час виконання завдань, пов`язаних із забезпеченням заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії. 16.02.2023 року позивачка подала до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву на отримання нею належного йому грошового забезпечення. 26.05.2023 року позивачкою отримано відповідь, якою відмовлено у здійсненні їй виплат, як члену сім`ї безвісті зниклого військовослужбовця, у зв`язку із наявністю у нього дітей, що мають першочергове право на виплату.

Позивачка вважала дану відмову протиправною, оскільки, до визнання ОСОБА_2 безвісти зниклим, він проживав разом з матір`ю та утримував її. Також зазначала, що ОСОБА_2 розлучений, а відповідно до рішення по справі 1101/1007/12 щодо своїх дітей позбавлений батьківських прав.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про те, що батьки зниклого безвісти військовослужбовця мають право на отримання грошового забезпечення такого військовослужбовця лише за умови відсутності шлюбних відносин, а також відсутності у них дітей. Оскільки у спірному випадку встановлено, що безвісти

зниклий військовослужбовець має неповнолітню дитину, то суд першої інстанції зазначив, що першочергове право на отримання грошового забезпечення в даній ситуації має законний представник неповнолітньої дитини, тобто її мати. При цьому, суд вказав на те, що сам факт позбавлення батьківських прав особи відносно неповнолітньої дитини, не означає відсутність у такої особи обов`язку утримувати та забезпечувати дитину.

Не погодившись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обгрунтована тими обставинами, які стали підставою для задоволення позову. Позивачка наголошує на тому, що вона є матір`ю військовослужбовця та перебувала на його утриманні, а отже має право на грошове забезпечення безвісті зниклого військовослужбовця.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 (а.с.9 зворот).

В довідці Бобринецької міської ради від 01.05.2023 року №03-42/551/04 вказано, що ОСОБА_1 дійсно спільно проживала та вела спільне господарство з сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 до моменту його мобілізації в лави ЗСУ в вересні 2022 року (а.с.5).

Згідно рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2012 року по справі №1101/1007/12 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його, на той час неповнолітніх, доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.19-21).

Відповідно до сповіщення сім`ї №103 від 17.01.2023 виданого ІНФОРМАЦІЯ_6 солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14 січня 2023 року близько 13:30 під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини у східному районі м.Бахмут, Донецької області після бойового зіткнення з противником та перевірки особового складу роти вогневої підтримки виявився відсутнім. Станом на сьогоднішній день рахується зниклим безвісті за особливих обставин, проводяться пошуки свідків, які могли би спростувати чи підтвердити факт потрапляння в полон чи загибелі (а.с.5 зворот).

ОСОБА_1 звернувшись із заявою про виплату їй грошового забезпечення відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", отримала від військової частини НОМЕР_1 відповідь від 27.04.2023 року №2933 (а.с.4), в якій вказано, що відповідно до п.7 "Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям, військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також, інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року №884: виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Враховуючи, що у військовослужбовця ОСОБА_2 є донька ОСОБА_3 1998 р.н. та ОСОБА_4 2006 р.н. відповідно до норм чинного законодавства, першочергове право на виплати мають діти та/або їх законні представники.

ОСОБА_1 повторно звернувшись із заявою про призначення та виплату їй грошового забезпечення яке належить до виплати її сину ОСОБА_2 , отримала відповідь військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 року №4481 (а.с.30).

У відповіді від 15.06.2023 року №4481 зазначено, що керуючись вимогами п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" у виплаті відмовлено. При цьому вказано, що на розгляд командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 додає рішення по судовій справі №1101/1007/12 від 13.03.2012 року про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх доньок, залишення їх на утриманні та вихованні у матері стосовно ОСОБА_2 .

Відповідь містить посилання на частини другої та третьої ст.166 Сімейного кодексу України, за якими, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Військовою частиною зроблено висновок про те, що колишня дружина безвісти відсутнього військовослужбовця має всі законні права на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди у збільшеному розмірі, як законний представник неповнолітньої дитини, якою на разі є ОСОБА_4 .

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

За наслідками розгляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, спірним у цій справі є відносини у сфері виплати грошового забезпечення безвісті зниклого військовослужбовця.

Вказані правовідносини врегульовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XIІ та Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884.

Відповідно до ч.6 ст.9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У відповідності до п. 7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Отже, з огляду на положення вказаних норм права можливо дійти висновку про те, що першочергове право на виплачу грошового забезпечення мають члени сімей військовослужбовців: дружина (чоловіка), а в разі її (його) відсутності - повнолітні діти, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку). А особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батьки мають право на виплату грошового забезпечення у рівних частка лише за умови, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У спірному випадку встановлено, що ОСОБА_2 є батьком повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка з ним не проживала, та неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відтак, як правильно зазначив суд першої інстанції, першочергове право на отримання грошового забезпечення в даній ситуації має законний представник неповнолітньої дитини, тобто її мати.

При цьому, суд першої інстанції пославшись на положення ст.166 Сімейного кодексу України, правильно зазначив те, що за батьком неповнолітньої дитини зберігається обов`язок щодо її забезпечення в незалежності від того, чи був він позбавлений батьківських прав.

Отже, за встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року у справі №340/3602/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному поряду у випадках та строки, передбачені ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 11.04.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк