Справа № 320/19744/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року № 320/19744/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області та просить:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті судді Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 щомісячної доплати до посадового окладу з 22 лютого 2023 року;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області провести нарахування та виплату щомісячної доплати до посадового окладу судді Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 на підставі частини 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з 22 лютого 2023 року.

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення щомісячної доплати до посадового окладу за один місяць;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.06.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачем в порушення статті 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон України № 1402-VIII) його позбавлено права на виплату щомісячної доплати до посадового окладу з 22.02.2023.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позивачу з 12.05.2021 не здійснюється доплата до посадового окладу у зв`язку із його тимчасовим відстороненням на підставі наказу голови суду № 03/ос від 13.05.2021. Враховуючи зазначене відповідач наголошує на відсутності підстав для виплати позивачу доплати до посадового окладу.

Позивач подав відповідь на відзив та вказав на те, що застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді подання про звільнення з посади та положення статті 49 Закону України № 1402-VIII не спростовує та скасовує дійсну підставу увільнення позивача від виконання обов`язків судді призов на військову службу. З цим підстав вважає, що позов підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з серпня 2022 року працює на посаді судді Баришівського районного суду Київської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 999/3дп/15-21 від 12.05.2021 притягнуто суддю Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Наказом Баришівського районного суду Київської області № 03/ос від 13.05.2021 відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 999/3дп/15-21 від 12.05.2021 суддю Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя з 12.05.2021 до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати.

Наказом Баришівського районного суду Київської області № 01/ос-к від 01.03.2023 ОСОБА_1 увільнено від від виконання службових обов`язків із здійснення правосуддя в Баришівському районному суді Київської області у зв`язку з призовом на військову службу зі збереженням місця роботи, посади, суддівської винагороди на період проходження військової служби.

У відповідь на заяву позивача Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області листом № 04-25/920/23 від 05.05.2023 посилаючись на рішення Вищої ради правосуддя № 999/3дп/15-21 від 12.05.2021 повідомило про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 доплати до посадового окладу судді.

Вважаючи дії відповідача щодо не виплати щомісячної доплати до посадового окладу з 22.02.2023протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Спір у цій справі виник у зв`язку із невиплатою суддівської винагороди судді, відстороненому від здійснення правосуддя судді та в подальшому призваному до лав Збройних Сил України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 (далі - Указ № 64/2022), на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Згідно із частиною другою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими, зокрема частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України.

Частина третя статті 119 КЗпП України (в редакції до внесених змін Законом № 2352-ІХ) визначала, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не врегульовано питання призову суддів на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду та виплати суддівської винагороди. Натомість ці питання урегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтею 119 КЗпП України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 135 Закону України № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 135 вказаного Закону суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплати за вислугу років.

З дня ухвалення Дисциплінарною палатою рішення про застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади суддя автоматично відстороняється від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати (частина п`ята статті 51 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя»).

Згідно з частиною сьомою та восьмою статті 49 Закону України № 1402-VIII у разі ухвалення органом, що розглядає справи про притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів, рішення про застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади, такий суддя автоматично тимчасово відстороняється від здійснення правосуддя до ухвалення рішення про його звільнення з посади Вищою радою правосуддя. Суддя на час тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя позбавляється права на отримання доплат до посадового окладу судді.

Частиною десятою статті 135 зазначеного Закону передбачено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

В аспекті наведеного суд наголошує, що зазначена норма є нормою прямої дії та не встановлює умов, за яких нарахування доплат до посадового окладу судді було б можливим.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 04 грудня 2018 року №11-р/2018, звертає увагу на те, що питання отримання суддею винагороди до проходження ним кваліфікаційного оцінювання регулюється саме Законом № 2453 у редакції Закону № 192, а випадки, коли такий суддя не здійснює правосуддя, визначаються Законом №1402.

Такі випадки поділяються на дві категорії. До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя. Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою.

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що питання оплати праці судді, зокрема отримання чи неотримання доплат до посадового окладу, в одних випадках нездійснення ним правосуддя законодавчо врегульовані, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку із тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя у випадку застосування до судді дисциплінарного стягнення та не звужує обсяг гарантій незалежності суддів у виді зниження рівня їх матеріального забезпечення.

Суд встановив, що в ході розгляду Дисциплінарною палатою дисциплінарної справи, відносно позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади, в результаті чого його тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя та позбавлено права на отримання доплати до посадового окладу з 12.05.2021.

Зважаючи на вказане вище суд констатує, що з 12.05.2021 у позивача відсутнє право на отримання доплат до посадового окладу, як тимчасово відстороненого судді від здійснення правосуддя.

Відтак, у цьому випадку не є визначальним для нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати до посадового окладу, та обставина, що позивача у 2023 році було увільнено від виконання службових обов`язків із здійснення правосуддя в Баришівському районному суді Київської області у зв`язку з призовом на військову службу, оскільки першочергово таку доплату було припинено на підставі тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя з підстав застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Підсумовуючи суд зазначає, що хоча ОСОБА_1 і перебував у трудових відносинах з Баришівським районним судом Київської області, проте правосуддя не здійснював, унаслідок чого нарахування відповідних доплат до посадового окладу було припинено правомірно і права на їх отримання з 12.05.2021 позивач не мав, а отже позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті судді Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 щомісячної доплати до посадового окладу з 22.02.2023 та зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату щомісячної доплати до посадового окладу є необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.