Справа № 640/21222/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року м. Київ № 640/21222/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язаня вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, в якому просив суд:

визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо невизнання належності ОСОБА_1 до громадянства України;

зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області визнати належність ОСОБА_1 до громадянства України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що дії відповідача щодо невизнання належності ОСОБА_1 до громадянства України є протиправними, позаяк, у зв`язку з набуттям батьками громадянства України, позивачу в 2010 році було видано паспорт громадянина України, однак, у подальшому, після проведення службової перевірки, виявлено безпідставне документування позивачем громадянства України, у зв`язку з тим, що до заяв про приняття до громадянства України батьками, інформація про одночасне прийняття до громадянства неповнолітнього позивача жодного з батьків не внесена, відповідач вважає, що позивач не належить до громадянства України. Позивач вважає вказані підстави неприпистимими для позбавлення приналежності до громадянства України, позаяк, зі свого боку він вчинив всі необхідні дії та жодних недостовірних даних не надавав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі.

15.12.2022 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

Відповідно до абзаців 1-3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону, Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.

Відтак, розгляд зазначеної справи підпадає під територіальну юрисдикцію Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 прийнято справу до провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

До суду від Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача вказує на те, що при підтвердженні належності позивача до громадянства України, було встановлено, що заяв про прийняття до громадянства України та до Указів Президента України його батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інформація про одночасне прийняття до громадянства України їх неповнолітнього сина ОСОБА_1 не внесено, таким чином, паспорт громадянина України у формі картки № НОМЕР_1 від 19.04.2019 на ім`я позивача, який, у свою чергу, виданий на підставі паспорта серії НОМЕР_2 від 02.03.2010 Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, оформлений з порушенням вимог законодавства та відповідно до абз. 8 п. 108 Порядку № 302 є недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню. Таким чином, внаслідок недотримання вимог Положення про порядок розгляду питань, зв`язаних з громадянством України, затвердженого Указом Президента України від 31.03.1992 № 196, Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, позивачу у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку було незаконно оформлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , що призвело в подальшому до легалізації його на території України, як особи яка не є громадянином України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2004 батько позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Вірменія, набув громадянство України (указ Президента України № 1548 від 27.12.2004), що підтверджується відповідною довідкою від 29.04.2021 про реєстрацію особи громадянином України (дублікат № 194).

У вказаній довідці зазначається, що дітям віком від 16-ти до 18-ти років після подання їх батьками чи законними представниками в установленому Законом України «Про громадянство України» порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства дитини видаються залежно від місця проживання паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

13.09.2004 мати позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка Республіки Вірменія, набула громадянство України (указ Президента України № 1080/2004 від 13.09.2004), що підтверджується відповідною довідкою від 25.01.2021 про реєстрацію особи громадянином України (дублікат № 141).

У вказаній довідці також зазначається, що дітям віком від 16-ти до 18-ти років після подання їх батьками чи законними представниками в установленому Законом України «Про громадянство України» порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства дитини видаються залежно від місця проживання паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Каракерт Баграм`янського району Республіки Вірменія. При поданні батьком та матір`ю позивача заяв та інших документів для набуття громадянства України до відповідного уповноваженого державного органу (на час набуття ними громадянства України), ними були подані одночасно і відповідні заяви/клопотання та всі інші необхідні документи про набуття громадянства України і їхніми дітьми, в тому числі і щодо позивача.

Так, 02.03.2010 Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві позивачу було видано паспорт громадянина України, а 15.01.2014 видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

19.04.2019 позивачу було видано паспорт громадянина України нового зразка (у вигляді ID картки, що містить безконтактний електронний носій).

Також, 31.07.2018 було зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , при цому, у виданому Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві свідоцтві про шлюб від 31.07.2018 зазначається, що ОСОБА_1 є громадянином України.

Крім того, у свідоцтві про народження сина позивача, виданому Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 05.01.2019, також зазначається, що батько дитини ( ОСОБА_1 ) є громадянином України.

У той же час, листом від 01.07.2021 Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області у відповідь на адвокатський запит, міграційним органом було повідомлено про те, що до заяв про прийняття до громадянства та до указів Президента України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформація про одночасне прийняття до громадянства України неповнолітнього ОСОБА_1 жодного з батьків не внесена. Ураховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 не належить до громадянства України.

Позивач вважає вищезазначений висновок відповідача безпідставним та таким, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, порушують його права, свободи та законні інтереси, оскільки вважає, що ним набуто громадянство України в установленому Законом порядку та на підставах відповідно до Закону, видано паспорти громадянина України, які підтверджують громадянство України відповідно до Закону, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон № 2235-III) (редакція закону, чинна станом на дату набуття громадянства, а саме, від 20.06.2007)

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону № 2235-III громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи; свідоцтво про належність до громадянства України - документ, який підтверджує належність особи віком до 16 років до громадянства України із зазначенням підстав його набуття.

За приписами ст. 14 Закону № 2235-III дитина, яка є іноземцем або особою без громадянства, один з батьків якої є громадянином України, а другий є особою без громадянства, реєструється громадянином України за клопотанням того з батьків, який є громадянином України. Дитина, яка є особою без громадянства, один з батьків якої є громадянином України, а другий є іноземцем, реєструється громадянином України за клопотанням того з батьків, який є громадянином України. Дитина, яка є іноземцем або особою без громадянства, батьки якої перебувають у громадянстві України, реєструється громадянином України за клопотанням одного з батьків. Дитина, яка є іноземцем, один із батьків якої є громадянином України, а другий - іноземцем, реєструється громадянином України за клопотанням того з батьків, який є громадянином України. Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до приписів ст. 5 вказаного Закону документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 2) свідоцтво про належність до громадянства України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 5) проїзний документ дитини; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Тож, з наведеного слідує, що громадянство дітей пов`язується насамперед з громадянством їх батьків, а саме, перебуванням у громадянстві України батьків дитини чи одного з них, при цьому, громадянами України є в тому числі особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про громадянство України» іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006) (далі - Порядок № 215)

Відповідно до абз. 8 п. 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, персилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.20215 № 302 (далі - Порядок № 302) паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі оформлення паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства.

Позивач наголошує на тому, що невизнання відповідними органами Державної міграційної служби факту його громадянства України на даний час прямо перешкоджає здійсненню ним прав, свобод та законних інтересів, як громадянина України, які гарантуються Законами України та в першу чергу - Конституцією України, тим самим має місце порушення прав, як громадянина України.

Судом досліджено, що 27.12.2004 батько позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Вірменія, набув громадянство України (указ Президента України № 1548 від 27.12.2004), що підтверджується відповідною довідкою від 29.04.2021 про реєстрацію особи громадянином України (дублікат № 194). У вказаній довідці зазначається, що дітям віком від 16-ти до 18-ти років після подання їх батьками чи законними представниками в установленому Законом України «Про громадянство України» порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства дитини видаються залежно від місця проживання паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

13.09.2004 мати позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка Республіки Вірменія, набула громадянство України (указ Президента України № 1080/2004 від 13.09.2004), що підтверджується відповідною довідкою від 25.01.2021 про реєстрацію особи громадянином України (дублікат № 141). У вказаній довідці також зазначається, що дітям віком від 16-ти до 18-ти років після подання їх батьками чи законними представниками в установленому Законом України «Про громадянство України» порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства дитини видаються залежно від місця проживання паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

При поданні батьком та матір`ю позивача заяв та інших документів для набуття громадянства України до відповідного уповноваженого державного органу (на час набуття ними громадянства України), ними були подані одночасно і відповідні заяви/клопотання та всі інші необхідні документи про набуття громадянства України і їхніми дітьми, в тому числі і щодо позивача.

Так, не є спірним те, що 02.03.2010 Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві позивачу було видано паспорт громадянина України, а 15.01.2014 видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

16.04.2019 до Управління центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, звернувся позивач для оформлення паспорта громадянина України.

19.04.2019 головним спеціалістом Дніпровського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , ідентифікація особи здійснювалась за даними, що містяться в картотеках територіального органу, також до заяви про видачу паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 02.03.2010 Дніпровським РУ ГУМВС України в м. Києві була прикріплена копія довідки № 1153 про прийняття до громадянства України на матір позивача ОСОБА_2 .

Згідно довідки від 13.09.2004 № 1081/2004, на підставі ст. 9 Закону України «Про громадянство України», разом з ОСОБА_2 до громадянства України прийняті її неповнолітні діти; Маме 1994 р.н., Назлі 1995 р.н., НОМЕР_3 , 1996 р.н.

Отже, 19.04.2019 позивачу було видано паспорт громадянина України нового зразка (у вигляді ID картки, що містить безконтактний електронний носій).

Водночас, начальником Дніпровського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було проведено службову перевірку щодо законності оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_4 , виданого Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 02.03.2010 ОСОБА_1 .

Встановлено, що запит на підтвердження видачі довідки про підтвердження належності до громадянства не надсилався до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, так як вказівка про перевірку фактів видачі довідок про реєстрацію особи громадянином України , які подаються для оформлення паспорта громадянина України надійшла 17.02.2020 «Рішення Колегії ДМС України № 1/КС».

19.04.2019 головним спеціалістом Дніпровського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 персональні дані ОСОБА_1 були передані до Державного центру персоналізації документів для виготовлення паспорта.

19.04.2019 на ім`я ОСОБА_1 був виготовлений паспорт громадянина України № НОМЕР_1 .

03.05.2019 паспорт громадянина України № НОМЕР_1 був отриманий позивачем.

Відповідач у ході здійснення відповідної перевірки дійшов висновку про те, що заяв про прийняття до громадянства України та до Указів Президента України його батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інформація про одночасне прийняття до громадянства України їх неповнолітнього сина ОСОБА_1 не внесено, таким чином, паспорт громадянина України у формі картки № НОМЕР_1 від 19.04.2019 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, у свою чергу, виданий на підставі паспорта серії НОМЕР_2 виданий 02.03.2010 Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, який затверджений заступником начальника Дніпровського РУ ГУ МВС України ОСОБА_6 визнані такими, що оформлений порушенням вимог законодавства та відповідно до абзацу 8 пункту 108 Порядку недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

Суд наголошує на тому, що у відповідності до приписів ст. 21 Закону № 2235-III рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Тож, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України», є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

У даній же справі, позивача було документовано всіма документами, які підтверджують набуття ним громадянства України ще у 2010 році, здійснювалась заміна паспорта, водночас, відповідачем не надано до суду жодного доказу, який би підтверджував, що подані особою до заяви про набуття громадянства документи є фальшивими або містять неправдиві відомості. Вся спірна ситуація полягає у тому, що відповідачем під час внутрішньої службової перевірки було виявлено помилку, яка полягає у не зазначенні при отриманні батьками позивача у заявах інформації про клопотання набуття громадянства дитиною (позивачем), що призвело до безпідставної видачі позивачу документів, що підтверджують громадянство України.

На переконання суду є неприпустимим виправлення відповідачем можливих власних помилок, допущених ще у 2010 році, крім того, принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку», не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідну позицію Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 висловила у справі № 912/2797/21.

Також, підлягає врахуванню й те, що 31.07.2018 було зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а у виданому Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві свідоцтві про шлюб від 31.07.2018 зазначається, що ОСОБА_1 є громадянином України. Крім того, у свідоцтві про народження сина позивача, виданому Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 05.01.2019, також зазначається, що батько дитини ( ОСОБА_1 ), є громадянином України.

Дії та рішення відповідача є алогічними та не мають породжувати для позивача негативних наслідків, адже фактично позбаляють громадянства України через намагання виправити можливе допущення власної помилки, хоча доказів вчинення саме позивачем дій, які є підставою для застосування таких наслідків, матеріали справи не містять, а судом не встановлено.

У разі, якщо навіть працівниками органу Державної міграційної служби були допущені технічні помилки при оформленні документів, пов`язаних з отриманням громадянства України батьками позивача та їхніми дітьми, то в будь-якому випадку, це не може бути підставою для не визнання позивача громадянином України, оскільки останній не може нести відповідальність за допущені технічні помилки працівниками органу Державної міграційної служби при оформленні документів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про громадянство України» дії та бездіяльність посадових і службових осіб, які порушують порядок та строки розгляду справ про громадянство і виконання рішень з питань громадянства, можуть бути оскаржені у судовому та адміністративному порядку.

Положеннями частин 1, 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на викладене, суд вважає цілком обґрунтованими побоювання позивача щодо можливого анулювання йому документів та втрати громадянства України.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

При цьому, згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач вирішуючи питання щодо прийняття декларації позивача обмежився лише роз`ясненнями норм законодавства щодо процедури припинення іноземного громадянства, не прийняв декларацію та не надав мотивованої відмови позивачу в прийнятті такої декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та ін.

За змістом ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владнріх повноважень.

Суд зазначає про те, що сторонами не повідомлено, а матеріали справи не містять доказів/інформації щодо прийняття міграційним органом відповідних рішень про визнання паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 02.03.2010, на ім`я ОСОБА_1 , оформленим з порушенням вимог законодавства та недійсним, його вилучення чи знищення, що власне, не є предметом даного спору, з огляду на що, права позивача підлягають захисту судом шляхом визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача визнати належність ОСОБА_1 до громадянства України та привести відповідні матеріали особової справи у відповідність до вимог чинного законодавства, з урахування висновків суду в даній справі.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

Під час розгляду даного спору в суді, відповідач не довів законності та обґрунтованості прийнято рішення/висновку, при цьому, підстави, покладені в основу такого рішення, не відповідають ні фактичним обставинам справи, ні відповідній процедурі з даного питання.

Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати підлягають розподілу згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язаня вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо невизнання належності ОСОБА_1 до громадянства України.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області визнати належність ОСОБА_1 до громадянства України, та привести відповідні матеріали особової справи у відповідність до вимог чинного законодавства, з урахування висновків суду в даній справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального Управління ДМС України у м. Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816 грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.