Справа № 947/33615/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 947/33615/23

Перша інстанція: суддя Огренич І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суд м. Одеси від 28 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кухар Наталії Василівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

23 жовтня 2023 року до Київського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кухар Наталії Василівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення №7907483 від 10 жовтня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про відсутність в своїх діях складу адміністративного правопорушення, оскільки рух розпочав на зелений сигнал світлофора.

Також позивачем вказано на порушення процедури розгляду справи про накладення адміністративного стягнення, оскільки на момент складення оскаржуваної постанови у посадових осіб були відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення, а старший лейтенант поліції ОСОБА_2 не надала службове посвідчення встановленого зразку, що, на переконання позивача, свідчить про розгляд справи неповноважною особою.

Рішенням Київського районного суд м. Одеси від 28 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт наголошує, що суд першої інстанції передчасно відмовив у задоволенні позовних вимог через невідповідність суб`єктного складу відповідачів у даній справі, оскільки жодних процесуальних рішень про необхідність заміни первісного відповідача йому не надходило.

В іншій частині апеляційна скарга відтворює доводи позовної заяви.

12.03.2024 року ОСОБА_1 , після відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду, подав до суду апеляційної інстанції клопотання про витребування доказів від Управління патрульної поліції в Одеській області, а саме: завіреної належним чином копії постанови, яка була підписана під примусом, копії відеозапису порушення, а також сертифікати на обладнання на які зроблена фіксація, копію відеозапису з бодікамери, а також сертифікату на обладнання, сертифікату та дозволу на використання проблискових спецсигналів, за допомогою яких зупинили транспортний засіб, завіреної належним чином копії обох сторін службового посвідчення старшого лейтенанта ОСОБА_2 , яка винесла постанову.

Розглянувши вказане клопотання, колегія судді не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч.2, 4 ст.79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до наведених норм процесуального закону на позивача покладається обов`язок надати до суду першої інстанції докази на підтвердження своєї позиції або ж заявити підстави неможливості отримання доказів самостійно.

Заявляючи відповідне клопотання, апелянт вказує на неможливості самостійно отримати докази.

Матеріали справи містять лист Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 22.02.2024 року №Н-481/41/17/11/01-24, яким позивачу відмовлено у надані відповідних доказів.

Дослідивши вказаний лист колегія суддів зазначає, що звернення до відповідача відбулось 12.02.2024 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, ОСОБА_1 не довів неможливість подання доказів у встановлений строк з причин, що не залежали від його, що відповідно до ч.2 ст.80 КАС України є підставою для відмови у задоволенні заяви про витребування доказів.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до заявленого апелянтом способу листування, з метою належного сповіщення позивача про дату, час та місце слухання справи, направляв всю судову кореспонденції на адресу: АДРЕСА_1 , до вимоги.

Відповідно до трек-номеру потового відправлення 255 судова повістка про розгляд справи 10.04.2024 року о 13:00 направлена позивачу на вказану адресу, однак 02.04.2024 року повернута на адресу суду з поміткою «відсутність адресата за вказаною адресою».

Також суд намагався повідомити апелянта про дату та час розгляду справи за зазначеними позивачем телефонними номерами: 097 404 27 54 та 096 947 99 60, однак позивач не відповідав. Інші способи зв`язку з апелянтом суду не відомі.

Зважаючи, що судом вчинено всі можливі дії для сповіщення апелянта та з огляду на встановлені ч.5 ст. 286 КАС України строки розгляду справ даної категорії, колегія суддів здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України в зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кухар Наталії Василівни, тобто позивачем визначено два відповідачі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.11.2023 року відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кухар Наталії Василівни.

Також у вказаній ухвалі суд зазначив, що інспектор патрульної поліції не є належним відповідачем у даній категорії справи, оскільки не діє як самостійний суб`єкт владних повноважень, Управління патрульної поліції в Одеській області є структурним підрозділом Національної поліції, яке не має статусу юридичної особи, тому належним відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Відмовляючи задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, тому в його задоволенні необхідно відмовити

Судова колегія не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Положеннями ч.1 та 2 ст.222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, за статтею 183). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію»).

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Пунктами 8 та 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст.183 КУпАП інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та її структурних підрозділів.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, незважаючи на те, що Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без статусу юридичної особи, воно є окремим суб`єктом владних повноважень у розумінні положень п.7 ч.1 ст.4 КАС України, та може бути відповідачем у справі, що прямо передбачено п.9 ч.1 ст.4 КАС України.

Оскільки Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, при цьому саме посадова особа Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції розглядала справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає, що адміністративний позов пред`явлено до належних відповідачів, що повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду з приводу того, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення (постанова від 26 грудня 2019 року по справі № 724/716/16-а).

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства контексті визначення суб`єктного складу відповідачів знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи та є окремою підставою для скасування оскаржуваного рішення Київського районного суд м. Одеси від 28 грудня 2023 року.

Щодо суті позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 7907483 від 10.10.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень

Зі змісту вказаної постанови слідує, що водій ОСОБА_1 , 10.10.2023 року об 09 год. 30 хв., за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 19, керуючи транспортним засобом HONDA ACCORD, державний номер НОМЕР_1 , здійснив проїзд регульованого перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив п. 8.7.3 з. ПДР України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп. 8.7.1, 8.7.2, п. 8.7 ПДР України світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні. Світлофори з вертикальним розташуванням сигналів можуть мати одну або дві додаткові секції з сигналами у вигляді зеленої стрілки (стрілок), що розташовуються на рівні сигналу зеленого кольору.

Відповідно до пп. «з» п. 8.7.3. вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Частиною 2 статті 122 КУпАП України передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Департамент патрульної поліції до відзиву на апеляційну скаргу долучив відеозапис з відеореєстратора службового транспортного засобу «IMG 4092», схему роботи світлофорів на перехресті Люстдорфська дорога - Адміральський проспект станом на 10.10.2023 року в період часу з 09:15 до 09:45 годин.

Дослідивши наданий відеозапис, судова колегія вбачає, що патрульний автомобіль з якого ведеться відеофіксація, стоїть перед перехрестям Люстдорфської дороги та Адміральського проспекту при виїзді з Адміральського проспекту в напрямку руху до вул. Бреуса, зупинившись на червоний сигнал світлофора.

З 00:49 секунди відеозапису відбулась зміна фази роботи світлофора, а саме дозволено виїзд з Адміральського проспекту, що відповідає ІІІ фазі режиму роботи світлофора. Рух транспортного засобу позивача починається 00:54 секунди відеозапису, а саме автомобіль HONDA ACCORD здійснює поворот ліворуч на Люстдорфську дорогу у бік вул. Бреуса.

Відповідно до циклограми світлофора поворот ліворуч на Люстдорфську дорогу у бік вул. Бреуса дозволений при ввімкненій додатковій секції світлофору, яка на схемі відображена позначенням « 2Н» та дозволений виключно у І та ІІ фазі його роботи. Додаткова секція вимикається за 3 секунди до початку роботи ІІІ фази.

Таким чином з відеозапису вбачається початок руху транспортного засобу позивача у ІІІ фазі режиму роботи світлофора, тому матеріали справи містять докази, що ОСОБА_1 розпочав рух на вимкнений сигнал додаткової секції, чим порушив п. 8.7.3 з. ПДР України.

Стосовно посилань апелянта на порушення процедури накладення адміністративного стягнення, а саме не надання для ознайомлення службового посвідчення, колегія суддів зауважує, що апелянт спростовує своє ж твердження, зазначаючи в апеляційній скарзі, що йому було надано «незрозумілий документ, який не відповідає затвердженому зразку, оскільки містить недоречний напис на зворотній стороні іноземною мовою «POLICE».

В свою чергу, на переконання колегії суддів, участь особи у розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності є правом такої особи та повністю залежить від її волевиявлення. Ухилення від участі в процедурі розгляду справи, за умови відсутності прямого перешкоджанню цьому з боку посадових осіб, не може бути визначено судом, як підстава для скасування прийнятої постанови.

В контексті зазначеного, судова колегія звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року по справі №735/1246/15-а висловив правову позицію, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.

Позивач не наділений повноваженнями на власний розсуд оцінювати «допустимість» та «законність» посвідчень службових осіб, тому будь-які посилання на порушення процедури розгляду в аспекті «невідповідної службової особи» носять виключно оціночний характер.

Будь-які сумніви в наявності повноважень посадових осіб відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, фактично нівельовані під час розгляду даної справи у суді, оскільки з боку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подані заперечення по суті позову та надані докази, які покладені в основу оскаржуваної постанови серії ЕАТ № 7907483 від 10.10.2023 року.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять докази, які підтверджують вчинення апелянтом адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а саме рух на вимкнений сигнал додаткової секції, а здійснений судовий розгляд не встановив порушень процедури накладення адміністративного стягнення, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови серії ЕАТ № 7907483 від 10.10.2023 року.

Оскільки суд першої інстанції фактичні обставини справи по суті позовних вимог не встановлював та не досліджував, а підстави для відмови у задоволенні позову визнані визначені такими, що суперечать вимогам матеріального та процесуального права, відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суд м. Одеси від 28 грудня 2023 року скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко