Справа № 380/6122/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/6122/24
провадження № П/380/6201/24
УХВАЛА

З ПИТАНЬ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ ЗА ПРАВИЛАМИ ЗАГАЛЬНОГО ПОЗОВНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

09 квітня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача від 08 квітня 2024 року про розгляд справи в порядку загального позовного провадження у справі № 380/6122/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 25.01.2016 по 28.02.2018 поточної індексації грошового забезпечення у сумі 81722,68 грн із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення грошового доходу, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 25.01.2016 по 28.02.2018 поточну індексацію грошового забезпечення у сумі 81722,68 грн із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення грошового доходу, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 з урахуванням виплачених сум, з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

3. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати у неповному розмірі щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 25.01.2016 по 28.02.2018 без урахування до складу грошового забезпечення, з якого нараховується відповідна виплата, індексації грошового забезпечення, нарахованої із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення грошового доходу, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 25.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого нараховується відповідна виплата, індексації грошового забезпечення, нарахованої із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення грошового доходу, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003.

5. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати у неповному розмірі грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017 роки без урахування до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати, індексації грошового забезпечення, нарахованої із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення грошового доходу, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 та щомісячної додаткової грошової винагороди у повному розмірі, нарахованої на виконання рішення суду у цій справі.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017 роки з урахування до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати, індексації грошового забезпечення, нарахованої із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення грошового доходу, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 та щомісячної додаткової грошової винагороди у повному розмірі, нарахованої на виконання рішення суду у цій справі.

7. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці в розмірі 3861,47 грн щомісячно за період з 01.03.2018 по 25.11.2021 у сумі 173122,57 грн відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003.

8. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю в розмірі 3861,47 грн щомісячно за період з 01.03.2018 по 25.11.2021 у сумі 173122,57 грн відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

9. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати у неповному розмірі ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021 роки, компенсації за дні невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2021 роки (98 діб), одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати, індексації-різниці у розмірі 3861,47 грн відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та поточної індексації грошового забезпечення.

10. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021 роки, компенсації за дні невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2021 роки (98 діб), одноразової грошової допомоги при звільненні з урахування до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати, індексації-різниці у розмірі 3861,47 грн відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 та поточної індексації грошового забезпечення.

Ухвалою судді від 03 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

08 квітня 2024 року представник відповідача подав через систему «Електронний суд» клопотання від 08 квітня 2024 року про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Указане клопотання мотивоване тим, що відповідно до ухвали від 03 квітня 2024 року про відкриття спрощеного позовного провадження у справі суд встановив, що позивач звернувся до суду із «десятьма вимогами!!!!!!». Із них п`ять вимог майнового характеру, а саме «вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошові кошти, при цьому загальна сума майнових вимог відсутня!!!!». Тож відповідачу «Цікаво, по яким критеріям суд вирішив, що вказана справа не має значення для відповідача???? Чим керувався суд, коли дійшов висновку, що вказана справа має незначну складність???? Чи можливо, суд для себе вже вирішив яким буде рішення по справі???».

Відповідач вказує, що суд порушив норми процесуального права, а саме вимоги статті 262 КАС України, оскільки прийняв рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без врахування думки відповідача, що заборонено законом.

Звертає увагу на те, що позивач не звертався до суду із відповідним клопотанням в порядку ст. 259 КАС України про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тобто, позивач не проти розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідач уважає, що ця адміністративна справа повинна бути розглянута в порядку загального позовного провадження оскільки має для військової частини НОМЕР_1 виняткове значення, а прийняті за результатами її розгляду судами судові рішення становлять значний суспільний інтерес.

Повідомляє, що трапляються ситуації, коли суд приймає рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права та не відповідно до правової позиції Верховного Суду. Тож, як у такому разі командуванню військової частини НОМЕР_1 пояснити підлеглим військовослужбовцям, що в той час, коли вони ризикують своїм життям та здоров`ям, захищаючи Україну від збройної агресії Російської Федерації, у судових справах приймаються незаконні судові рішення, які військова частина НОМЕР_1 буде виконувати за рахунок бюджету держави? Саме тому позиція військової частини НОМЕР_1 є принциповою кожна адміністративна справа з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії є винятковою. Звертаючись до суду із вказаним клопотанням, військова частина НОМЕР_1 захищає не лише свої інтереси, як суб`єкта владних повноважень, а захищає інтереси військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , інтереси держави, що і робить вказану справу винятковою для відповідача.

Розгляд вказаної справи судом викликає серйозну, обґрунтовану зацікавленість у командування військової частини НОМЕР_1 , командування Сил підтримки, командування Збройних Сил України, особового складу військової частини. У цьому разі на підставі судового рішення будуть відбуватися або не відбуватися виплати із державного бюджету. Із державного оборонного бюджету.

З урахуванням викладеного вище, на переконання представника відповідача, є підстави для задоволення заявленого клопотання та розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

З огляду на вказане просить суд задовольнити заявлене клопотання та розглянути справу № 380/6122/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Вирішуючи клопотання представника відповідача, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Аналіз наведених норм права вказує, що будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, за винятком справ, зазначених у частині четвертій статті 257 КАС України. Водночас, вирішуючи питання про те, за правилами якого провадження (спрощеного чи загального) здійснюватиметься розгляд конкретної справи, суд має враховувати вимоги частини третьої статті 257 КАС України.

Частиною четвертою статті 257 КАС України визначено перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, частиною четвертою статті 12 КАС України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Вищенаведений перелік справ, які належить розглядати виключно у порядку загального позовного провадження, визначений частиною четвертою статті 12 та частиною четвертою статті 257 КАС України, є вичерпним, а отже будь-які інші справи у спорах, не встановлених цим переліком можуть розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.

Ця адміністративна справа, зважаючи на предмет спору, не входить до переліку справ, який визначений частиною четвертою статті 12 та частиною четвертою статті 257 КАС України, а тому може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, варто зауважити, що практика Європейського суду з прав людини щодо гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Суд також звертає увагу на те, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Одночасно з цим розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження жодним чином не нівелює обов`язок суду всебічно та у повному обсязі дослідити всі обставини справи, належно їх оцінивши крізь призму законодавства, що регулює відповідні спірні правовідносини.

Щодо посилань представника відповідача на те, що у цій справі позивач заявив десять позовних вимог, п`ять із яких майнового характеру, відтак ця справа не може належати до справ незначної складності, суд зауважує, що кількість позовних вимог у справі та їх характер (немайновий чи майновий) не завжди безумовно вказують на значну складність такої справи. У цьому аспекті належить також враховувати предмет та підстави позову, наявність судової практики зі спірних питань, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи тощо, що й зробив суд, вирішуючи під час відкриття провадження у справі питання про форму адміністративного судочинства у ній. Вказане цілком узгоджується з вимогами пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України, відповідно до якого для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Не заслуговують на увагу також покликання представника відповідача на те, що невідомо за якими критеріями суд вирішив, що вказана справа не має значення для відповідача, оскільки в ухвалі про відкриття провадження у справі суд, вирішуючи питання про форму судочинства, вказав «з урахуванням значення справи для сторін», а не зазначив, що справа не має значення для відповідача. До того ж, така категорія як значення справи для сторони є суто оціночною та в контексті вирішення питання про форму адміністративного судочинства (спрощене чи загальне) повинна враховуватися також у сукупності з іншими критеріями, які встановлені частиною третьою статті 257 КАС України, і які були взяті судом до уваги.

Щодо посилань представника відповідача на те, що суд порушив норми процесуального права, а саме вимоги статті 262 КАС України, оскільки прийняв рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без врахування думки відповідача, що заборонено законом, суд зазначає, що жодна норма КАС України не передбачає обов`язку суду перед відкриттям провадження у справі з`ясовувати думку відповідача про форму адміністративного судочинства у справі, стороною в якій він є. Натомість КАС України надає відповідачу право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (частина четверта та п`ята статті 260 КАС України). Таке ініціювання здійснюється у спосіб подання в установлений строк заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, яку суд повинен розглянути та залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановити ухвалу про залишення заяви відповідача без задоволення або ж про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Щодо посилань представника відповідача на те, що ця адміністративна справа повинна бути розглянута в порядку загального позовного провадження оскільки має для військової частини НОМЕР_1 виняткове значення, а прийняті за результатами її розгляду судами судові рішення становлять значний суспільний інтерес, суд повторює, що ця категорія (значення справи для сторони) є суто оціночною та в контексті вирішення питання про вид провадження справи (спрощене чи загальне) повинна враховуватися також у сукупності з іншими критеріями, які встановлені частиною третьою статті 257 КАС України. Більше того, суд відзначає, що будь-яка справа для сторони має значення, незалежно від предмета спору та правовідносин, які в межах цієї справи виникли між сторонами. Твердження ж представника відповідача про те, що ця справа має значний суспільний інтерес є лише припущеннями, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Щодо таких тез представника відповідача, як: «… можливо, суд для себе вже вирішив яким буде рішення по справі???...»; «… трапляються випадки, коли судом приймаються рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права та не у відповідності до правової позиції Верховного Суду. Як в такому випадку командуванню військової частини НОМЕР_1 пояснити підлеглим військовослужбовцям, що в той час, коли вони ризикують своїм життям та здоров`ям, захищаючи України від збройної агресії російської федерації, по судовим справам приймаються НЕЗАКОННІ судові рішення, які військова частина НОМЕР_1 буде виконувати за рахунок бюджету держави?...», суд звертає увагу на дотримання відповідачем положень пункту першого частини п`ятої статті 44 КАС України, згідно із яким учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду. Незгода відповідача із ухваленими судовими рішеннями є підставою для їх оскарження у встановленому порядку у спосіб подання апеляційної або касаційної скарги, а не безпідставне та надумане твердження про їх незаконність у клопотанні про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 260 КАС України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ураховуючи те, що ця адміністративна справа відповідно до вимог частини другої статті 257 КАС України розглядається без повідомлення та виклику учасників справи, зважаючи на відсутність необхідності їх виклику для надання пояснень з огляду на предмет позову та обставини справи, обраний позивачем спосіб захисту, обсяг та характер доказів, кількість сторін у справі, підстави для розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження та заміни засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням відсутні.

З огляду на викладене клопотання представника відповідача від 08 квітня 2024 року про розгляд справи в порядку загального позовного провадження належить залишити без задоволення.

Керуючись статтями, 12, 243, 248, 257, 262 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача від 08 квітня 2024 року про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду у цій справі.

Повний текст ухвали складено 09 квітня 2024 року.

Суддя Клименко О.М.