Справа № 200/5487/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року справа №200/5487/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В. , Компанієць І.Д. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 р. у справі № 200/5487/23 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач, ГУНП), в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУНП в Донецькій області щодо невиплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову відпустки за 2022 рік та компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік;

- зобов`язати ГУНП в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані щорічні основну та додаткову відпустки за 2022 рік в кількості 45 діб та компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, за невикористані 15 діб додаткової відпустки за 2022 рік, за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік при її звільненні зі служби в поліції.

Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, за невикористані 15 діб додаткової відпустки за 2022 рік, за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 09 травня 2023 року.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначено, що додаткова відпустка учасникам бойових дій не належить до категорії щорічних і надається понад тривалість щорічної відпустки та інших видів відпусток, у календарному році, а не за робочий рік, тобто незалежно від стажу роботи. У разі невикористання зазначеної додаткової відпустки, її не можна перенести на наступний календарний рік, подовжити у разі хвороби працівника та ділити на частини.

Тому на цю відпустку не поширюються норми ст.24 Закону №504/96-ВР, якими передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Позивач під час проходження служби в поліції з питання надання додаткової відпустки як учаснику бойових дій у 2023 році не зверталась.

Питання виплати грошової компенсації за невикористану поліцейським відпустку у році звільнення врегульовано нормами Закону №580-VIII та пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №260, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.10 ст.93 Закону №580-VIII та п.8 розділу ІІІ Порядку №260 грошова компенсація передбачена виключно за невикористану в році звільнення чергову відпустку поліцейським, які звільняються зі служби.

Компенсація за невикористану відпустку як учаснику бойових дій поліцейським, до яких відносилась і позивачка, спеціальним законодавством не передбачена.

Скаржник зазначає, що саме основна та додаткова щорічні відпустки, а також додаткова відпустка працівника, який має дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи, підлягають поділу на частини та грошовій компенсації.

Виплата грошової компенсації за невикористані дні за іншими видами додаткових відпусток ст.83 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про відпустки» не передбачена.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду погодився з тим, що додаткова відпустка учасникам бойових дій взагалі не підлягає грошовій компенсації, про що свідчить правова позиція суду, викладена у постанові від 31.10.2022 у справі №241/2229/20 (провадження № 61-12287св21).

Скаржник щодо визнання протиправною бездіяльності стосовно не нарахування та невиплати позивачці компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, невикористані дні додаткової відпустки за 2022 рік, зазначає, що до Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII внесено зміни згідно із Законом від 15.03.2022 №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності з 01 травня 2022 року.

Так статтею 60 Закону №580-VIII встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань які виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість застосування приписів загального законодавства (КЗпП України, Закону №504/96-ВР) у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір (Постанова Верховного Суду від 25.05.2023 року у справі № 620/3663/19).

Відтак висновки суду що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР є недопустимими, оскільки спірні правовідносини виникли на момент дії Закону №580-VIII.

Нормами спеціального законодавства, а саме Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, компенсація за невикористані дні чергової щорічної основної та додаткової відпустки за попередні роки які передують року звільнення не передбачені, а правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач, має статус учасника бойових дій.

У період з 07 листопада 2015 року по 09 травня 2023 року позивач проходила службу в Національній поліції України, що підтверджено записами №№ 6-7 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Наказом ГУНП в Донецькій області від 09 травня 2023 року № 199о/с По особовому складу капітан поліції ОСОБА_1 , інспектор з режиму секретності відділення № 2 поліції Покровського районного управління поліції, була звільнена зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону № 580 (через хворобу) за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції з 09 вересня 2023 року.

У зв`язку зі звільненням позивача у відповідача виник обов`язок провести з нею повний розрахунок, в тому числі виплатити грошову компенсацію за невикористані дні відпустки.

Так, згідно з довідкою Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 18 вересня 2023 року № 3224/12/01-2023, ОСОБА_1 , колишній інспектор з режиму секретності відділення поліції № 2 Покровського районного управління ГУНП в Донецькій області, яка проходила службу в ГУНП в Донецькій області з 07 листопада 2015 року до 09 травня 2023 року і була звільнена зі служби в поліції з 09 травня 2023 року наказом ГУНП в Донецькій області від 09 травня 2023 року № 199о/с, за 2022 та 2023 роки не використала основні та додаткові щорічні оплачувані відпустки:

- у 2022 році тривалість щорічної оплачуваної відпустки позивача становила 45 діб, в тому числі основна відпустка 30 діб, додаткова оплачувана відпустка 15 діб.

Основну оплачувану відпустку у кількості 30 діб та додаткову оплачувану відпустку у кількості 15 діб за 2022 рік позивач не використала.

Згідно з наказом ГУНП в Донецькій області від 29 серпня 2022 року № 375о/с в період з 01 вересня 2022 року до 14 вересня 2022 року позивач використала додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій згідно з п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551 у кількості 14 діб за 2022 рік.

- у 2023 році тривалість щорічної чергової оплачуваної відпустки позивача за фактично відпрацьований час становила 15 діб, в тому числі частини основної оплачуваної відпустки 15 діб, додаткова оплачувана відпустка 0 діб.

Основну оплачувану відпустку у кількості 15 діб за 2023 рік позивач не використала; грошова компенсація за невикористані 15 діб основної оплачуваної відпустки за 2023 рік виплачена при звільненні.

Додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій згідно з п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551 у кількості 14 діб за 2023 рік позивач не використала.

Інформація надана на підставі наказів ГУНП в Донецькій області.

Наказ ГУНП в Донецькій області від 09 травня 2023 року № 199о/с По особовому складу, яким позивач звільнена зі служби в поліції, передбачав, що ОСОБА_1 не використана відпустка за 2023 рік у кількості 15 діб. Проте, інформації про наявність невикористаних днів щорічної основної та додаткової відпусток за 2022 рік, а також додаткової оплачуваної відпустки як учасника бойових дій за 2023 рік не відображено.

Як свідчить повідомлення про нараховані суми при звільненні ОСОБА_1 , складений Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області, за період з 01 по 09 травня 2023 року позивачу нараховано: посадовий оклад 696,77 грн; оклад за спеціальним званням 522,58 грн; надбавка за стаж служби 487,74 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби 682,84 грн; премія 5 110,26 грн; компенсація за невикористану відпустку (15 діб) 12 917,00 грн; а разом 20 417,19 грн. Відрахування: профспілкові внески 204,17 грн; податок на доходи фізичних осіб 3 675,09 грн; компенсація податку на доходи фізичних осіб -3 675,09 грн; військовий збір 306,26 грн; до виплати 19 906,76 грн.

Крім того, при звільненні позивачу нарахована одноразова грошова допомога в сумі 258339,90 грн із розрахунку: посадовий оклад 2 400,00 грн + оклад за спеціальне звання 1 800,00 грн + надбавка за стаж служби (40%) 1 680,00 грн + надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 352,00 грн + премія (213,824%) 17 601,99 грн, а разом 25 833,99 грн; 25 833,99 грн х 50% х 20 років = 258 339,90 грн.

Позивачу повідомлено, що всі суми будуть перераховані на її особистий картковий рахунок після надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Позивач ознайомлена з повідомленням про нараховані суми при звільненні під особистий підпис.

Згідно з довідкою щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 від 18 вересня 2023 року № 223, яка складена Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, п. 2 ст. 94, п. 10 ст. 93 Закону № 580, п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 грошовій компенсації підлягає невикористана позивачем відпустка за 2023 рік у кількості 15 діб, виходячи із одноденного грошового забезпечення на день звільнення 861,13 грн (із розрахунку: середньомісячний розмір грошового забезпечення на день звільнення 25 833,99 грн / 30 діб).

Матеріали справи містять довідку Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 09 жовтня 2023 року № 242 щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022-2023 роки ОСОБА_1 .

У довідці вказало на те, що наказом ГУНП в Донецькій області від 09 травня 2023 року № 199о/с, яким позивач звільнена зі служби в поліції, визначена кількість невикористаних діб відпустки за 2023 рік 15.

Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області з посиланням на п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 вказало на те, що при звільненні ОСОБА_1 нарахована грошова компенсація за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 15 діб в сумі 12 917,00 грн (із розрахунку: посадовий оклад 2 400,00 грн + оклад за спеціальним званням 1 800,00 грн + надбавка за вислугу років (40%) 1 680,00 грн + надбавка за специфічні умови (40%) 2 352,00 грн + премія (213,824%) 17 601,99 грн = 25 833,99 грн / 30 діб х 15 діб). З відрахуванням обов`язкових податків та зборів на особистий картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в КБ Приватбанк, перераховані кошти в сумі 12 723,24 грн.

Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області з посиланням на норми ст. 92 Закону № 580, ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР та висновки Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладені в постанові від 16 квітня 2013 року у справі № 21-94а13, вказало, що згідно з обліками Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік ОСОБА_1 не використала. Рапорт про надання додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік до підрозділу кадрового забезпечення не надходив.

За висновком Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області, правові підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік відсутні.

Докази нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, за невикористані 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік та за невикористані 14 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік на час розгляду справи суду не надані.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Приписами частини 1 та 2 статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Отже, Законом визначено право поліцейських на отримання також додаткових відпусток, зокрема соціальних відпусток та інших видів визначених законодавством про відпустки.

Згідно із пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551-ХІІ), учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону № 504/96-ВР передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Частинами 1, 2, 3 і 4 статті 93 Закону №580, передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин 9, 10 та 11 статті 93 Закону №580, поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції.

За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Отже, Законом не зазначено за конкретно яку відпустку виплачується грошова компенсація.

Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону № 580, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260), який визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 закріплено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4)премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Приписами пункту 8 розділу III Порядку № 260, поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Положеннями абзаців 7 та 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, Порядком також не зазначено за конкретно яку відпустку виплачується грошова компенсація.

Тобто, вказані норми в сукупності свідчать про те, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки у тому числі, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

Таким чином, суд погоджується з висновками судом першої інстанції, що положення Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі №360/4127/19.

Стосовно посилання апелянта на висновки Верховного Суду у постанові від 31.10.2022 у справі №241/2229/20 (провадження № 61-12287св21), колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд неодноразово у тому числі у постановах від 7 травня 2020 року у справі №360/4127/19, від 14 квітня 2021 року у справі №620/1487/20, від 29 квітня 2021 року у справі №200/602/20-а, від 26 травня 2021 року у справі №360/1362/20, від 11 листопада 2021 року у справі №360/1874/20, вирішував витання виплати поліцейському учаснику бойових дій компенсації за невикористані дні відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» і статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ці справи стосувалися осіб, звільнених зі служби в поліції, пред`явлених до територіальних управлінь Національної поліції про оскарження бездіяльності щодо невиплати їм грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасникам бойових дій.

У зазначених справах Верховний Суд дійшов висновку про те, що у випадку звільнення поліцейського учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за невикористані дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Такий висновок суд робив на основі тлумачення пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у його взаємозв`язку із приписами пункту 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 року №260.

У справі №241/2229/20, на яку посилається скаржник, суб`єктний склад правовідносин, об`єкт і предмет правового регулювання не є подібними з переліченими справами, оскільки регулюється іншими нормативними актами.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2023 року справа №300/4869/22.

Стосовно посилання скаржника на відсутність обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу при звільненні компенсації за невикористану відпустку за роки, що передували року звільнення позивача зі служби у НП України та внесені зміни до статі 60 Закону №580-VIII, які діяли на час звільнення позивача, суд зазначає наступне.

Законом від 15.03.2022 №2123-IX частину першу статті 60 Закону №580-VIII (набрав чинності 01.05.2022) викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання відносин, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, на які посилається позивач у справі.

Подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.05.2023 в адміністративній справі №620/3663/19.

Проте, право працюючої особи на відпочинок у формі щорічної оплачуваної відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Положеннями Закону №580-VIII визначені підстави та умови отримання цієї відпустки поліцейськими. Так, відповідно до частини 1 статті 92 і частин 1, 2, 3 і 4 статті 93 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки, які складаються з щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю не менше тридцяти календарних днів, на яку мають всі поліцейські, незалежно від займаної посади та характеру виконуваної роботи, та з щорічної додаткової оплачуваної відпустки тривалістю не більше п`ятнадцяти діб, для одержання якої необхідна наявність спеціальної підстави - досягнення п`ятирічного стажу в поліції.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин 8 та 11 статті 93 Закону №580-VIII, якими передбачено, що поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Одночасно, не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яку він уже отримав в попередньому календарному році. При цьому, за бажанням поліцейського, він може використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19 зазначив, що законом № 580 не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

При цьому, Закон № №580-VIII не регулює питання щодо використання та отримання компенсації за невикористані відпусти, що передували року звільнення.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Відповідно до частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР.

Так вказана частина 1 статті 24 Закону №504/96-ВР визначає, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Тобто, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), не використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Отже, у наступному календарному році, у тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд й щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової соціальної відпустки як учаснику бойових дій, що знайшло своє відображення у постановах від 14.04.2021 у справі №620/1487/20, від 29.04.2021 у справі №200/602/20-а.

Так, Верховний Суд указав, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Положення Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі №360/4127/19, від 26 травня 2021 року справа № 360/1362/20, від 11 листопада 2021 року справа №360/1874/20.

З огляду на неврегулювання положеннями Закону №580-VIII та Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку про застосування при вирішенні спору у цій справі приписів КЗпП України та Закону №504/96-ВР.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України, їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної так і додаткової відпусток.

Таким чином, позивач має право на отримання компенсації за невикористану ним дні основної та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

За приписами законодавства, визначальною обставиною для нарахування позивачу грошової компенсації за дні не використаної відпустки є факт звільнення. Тобто, під час звільнення зі служби, позивач набуває право на грошову компенсацію за невикористані дні відпуски.

Отже, оскільки позивача було звільнено саме зі служби в поліції, відповідач має виплачувати грошову компенсацію за дні не використаної відпустки.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Однак, відповідачем протиправно компенсація не виплачена.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 30.04.2013 у справі «Тимошенко проти України» (заява № 49872/11) вказав на необхідності дотримання принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту «законності», передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 р. у справі № 200/5487/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 р. у справі № 200/5487/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць