Справа № 520/27528/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 р. Справа № 520/27528/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 (суддя: Панов М.М., м. Харків) по справі № 520/27528/23

за позовом ОСОБА_1

до Харківської обласної прокуратури

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної прокуратури, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення, до якого входять надбавка за вислугу років, премії, які встановлено законодавством, матеріальна допомога, компенсація за невикористані відпустки, виплати, пов`язані з індексацією цін, коефіцієнт підвищення та інші виплати, передбачені законодавством, а також розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, з урахуванням посадового окладу, визначеного, відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, за період з 25.09.2019 по 15.03.2021;

- зобов`язати Харківську обласну прокуратуру перерахувати та нарахувати ОСОБА_1 , з урахуванням посадового окладу, відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, грошового забезпечення, до якого входять надбавка за вислугу років, премії, які встановлено законодавством, матеріальна допомога, компенсація за невикористані відпустки, виплати, пов`язані з індексацією цін, коефіцієнт підвищення та інші виплати, передбачені законодавством, а також розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 25.09.2019 по 15.03.2021, з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 різницю суми грошового забезпечення (заробітної плати), яка була не сплачена, з урахуванням посадового окладу та інших виплат, передбачених відповідно ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, за період з 25.09.2019 по 15.03.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог вказував на протиправність нарахування та виплати відповідачем з 25.09.2019 по 15.03.2021 його грошового забезпечення у розмірі, який розраховано на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (далі - постанова КМ України № 505), а саме в частині визначення розміру посадового окладу, оскільки вважає, що після прийняття Конституційним Судом України рішення від 26.03.2020 по справі №6-р/2020, у відповідача виник обов`язок нараховувати та виплачувати позивачу грошове забезпечення у порядку та спосіб, визначені ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням посадового окладу прокурора окружної прокуратури.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 у справі № 520/27528/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківської обласної прокуратури (вул. Б.Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61050, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 по справі № 520/27528/23 скасувати в повному обсязі та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що висновок суду першої інстанції щодо неможливості здійснення перерахунку позивачу розміру посадового окладу на рівні розміру окладу прокурора окружної прокуратури з огляду на непереведення останнього у спірний період до нової прокуратури - Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ, що є підставою для застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а не ч.ч 2, 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», є помилковим та таким, що суперечить рішенню Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі № 6-р/2020, яким визнано неконституційними окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Разом з цим, як вказує позивач, відповідач при визначенні його посадового окладу у розмірі 5660,00 грн. керувався саме положеннями Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505, застосування якої визнано неконституційним. У зв`язку з чим, враховуючи, що відповідачем не було враховано вказане рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року, вважає, що грошові кошти, які були недоотримані позивачем, підлягають перерахунку та виплаті відповідачем, з урахуванням приписів такого рішення. При цьому, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 3 жовтня 2001 року № 12-рп/2001, п. 14 ч. 1 ст. 92, ч. 2 ст. 131-1 Конституції України, наполягає, що тільки Законом України може визначатися оплата праці судді та прокурора (виплата грошового забезпечення відрядженим до прокуратури військовослужбовцям), а всі інші доплати - постановами Кабінету Міністрів України, окрім зменшення (урізання винагород).

З урахуванням викладеного, з посиланням на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ, яким норми ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" щодо розміру оплати праці прокурора скасовані не були, стверджує, що при визначенні розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідач повинен був керуватись вимогами ст. 81 вказаного Закону, а не положеннями п. 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, яке втратило чинність та застосування якого прямо суперечить нормі статті 131-1 Конституції України.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 02.07.2009 по 15.12.2022 безперервно працював в органах прокуратури на різних посадах.

Наказом керівника Харківської обласної прокуратури № 595к від 12.03.2021 позивача було переведено на посаду прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області.

15.12.2022 керівником Харківської обласної прокуратури видано наказ № 1902к, згідно з яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області та з органів прокуратури.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення в період з 25.09.2019 по 15.03.2021 в порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505, а не на підставі ч.ч. 2, 3 та 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виплати позивачу проведені із додержанням вимог діючого законодавства, з урахуванням того, що ОСОБА_1 у спірний період працював в місцевій прокуратурі, а тому до спірних правовідносин мають застосовуватись положення п. 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», які не скасовувались та не визнавались неконституційними.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII).

Частиною першою статті 81 Закону № 1697-VII передбачено, що заробітна плата прокурорів регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 81 Закону № 1697-VII, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Законом України № 113-ІХ від 19.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури та внесено зміни до Закону України "Про прокуратуру" 1697-VІІ від 14.10.2014, зокрема, замість системи органів прокуратури, яка складається з Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, після проведення атестації прокурорів передбачено побудову нової структури: Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (ст. 7 Закону № 1697-VІІ).

Пунктом 66 вказаного Закону № 113-ІХ частину третю статті 81 Закону № 1697-VІІ викладено в такій редакції: «Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року».

Відповідно до п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-ІХ, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Тобто, з аналізу наведеної норми слідує, що оплата праці прокурорів, які до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури відповідно, працювали в Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах або військових прокуратурах, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, якою на час виникнення спірних відносин була постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31 травня 2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" із урахуванням відповідних змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України № 763 від 30 вересня 2015 року та № 1013 від 09 грудня 2015 року.

Пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-ІХ передбачено, що прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1 - 4 цього пункту, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації.

Отже, аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку, що, починаючи з 25.09.2019 (дата набрання чинності Закону № 113-ІХ), отримання прокурорами посадового окладу у розмірі, встановленому ч.3 ст. 81 Закону № 1697-VІІ, зокрема, 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, пов`язано з набуттям ними статусу прокурорів окружної прокуратури, чому в свою чергу мало передувати переведення до таких окружних прокуратур після проходження відповідної атестації.

При цьому, колегія суддів зазначає, що проведення атестації прокурорів було визначено на законодавчому рівні як умова реформування органів прокуратури, що стосувалась зокрема усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.

Стосовно конкуренції норм Законів №1697-VІІ та №113-ІХ, колегія суддів зазначає, що переведення прокурорів, зокрема до обласних та окружних прокуратур, обумовлено проходженням ними атестації, а, відтак, і оплата праці, передбачена безпосередньо ст. 81 Закону №1697-VІІ, з урахуванням змін, внесених Законом № 113-ІХ від 19.09.2019, стосується саме працівників обласних та окружних прокуратур, які успішно пройшли атестацію, запроваджену Законом № 113-ІХ, в той час як оплата праці працівників регіональних та місцевих прокуратур, які не пройшли атестацію, врегульована тимчасово постановою КМ України № 505. Отже, лише після проходження атестації та переведення працівників до обласних та окружних прокуратур прокурори набувають права на оплату праці у розмірах, які передбачені ст.81 Закону №1697-VІІ, а не постановою КМ України № 505.

З порівняння співвідношення правових норм Закону №1697-VII і Закону № 113-ІХ, які визначають підстави оплати праці, вбачається, що вони не суперечать одна одній, кожна з них має відповідне застосування для врегулювання певного аспекту правовідносин.

Закон № 1697-VII та Закон № 113-ІХ були прийняті в різний час. Так, Закон № 1697-VII, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, прийнятий 14 жовтня 2014 року (набрав чинності 15 липня 2015 року), а Закон № 113-ІХ, положення якого передбачають реалізацію першочергових заходів із реформи органів прокуратури, прийнятий 19 вересня 2019 року (набрав чинності 25 вересня 2019 року, крім окремих його приписів, що не мають значення для цієї справи). Тобто, Закон № 113-ІХ, що визначає способи і форми правового регулювання спірних правовідносин, набрав чинності у часі пізніше.

Застосовуючи принцип верховенства права (правовладдя), можна зробити висновок, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме пункт 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №113-ІХ, оскільки він передбачає оплату праці прокурорів, які не пройшли атестації та працюють в регіональній або місцевій прокуратурі, і є спеціальним, прийнятим пізніше у часі, а, отже, згідно з правилами конкуренції правових норм, має перевагу над загальним Законом № 1697-VII.

Колегія суддів наголошує, що положення Закону № 113-ІХ є чинними, неконституційними не визнавалися, а тому підлягають застосуванню до спірних відносин.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 вбачається, що в період з 25.09.2029 по 15.03.2021 ОСОБА_1 працював на посаді прокурора Чугуївської місцевої прокуратури (а.с. 16).

Переведено позивача на роботу до Чугуївської окружної прокуратури Харківської області було 15.03.2021 наказом № 595 від 12.03.2021.

Таким чином, враховуючи, що у спірний період з 25.09.2019 по 15.03.2021 позивач працював у місцевій прокуратурі та не був переведений до будь-якої з вказаних вище установ (Офісу Генерального прокурора, або будь-якої обласної чи окружної прокуратури), колегія суддів вважає, що оплата праці позивача мала бути здійснена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, тобто, відповідно до постанови КМ України № 505, що, в свою чергу, узгоджується із приписами п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 113-ІХ.

Посилання позивача на неможливість застосування при визначенні розміру його посадового окладу порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України, з огляду на рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі № 6-р/202о, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, є неприйнятним, оскільки, як наведено вище, порядок нарахування та виплати заробітної плати прокурорам відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України врегульовано положеннями Закону № 1697-VII (із змінами внесеними Законом №113-ІХ), а не Бюджетним кодексом України (норма якого визнана неконституційною).

З огляду на викладене, враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у період з 25.09.2019 по 15.03.2021 у порядку та розмірах, встановлених ст. 81 Закону № 1697-VII, що, в свою чергу, зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Харківської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення, до якого входять надбавка за вислугу років, премії, які встановлено законодавством, матеріальна допомога, компенсація за невикористані відпустки, виплати, пов`язані з індексацією цін, коефіцієнт підвищення та інші виплати, передбачені законодавством, а також розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, з урахуванням посадового окладу, визначеного, відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, за період з 25.09.2019 по 15.03.2021.

Позовні вимоги в частині зобов`язання Харківської обласної прокуратури перерахувати та нарахувати позивачу, з урахуванням посадового окладу, відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, грошове забезпечення, до якого входять надбавка за вислугу років, премії, які встановлено законодавством, матеріальна допомога, компенсація за невикористані відпустки, виплати, пов`язані з індексацією цін, коефіцієнт підвищення та інші виплати, передбачені законодавством, а також розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 25.09.2019 по 15.03.2021, з урахуванням раніше виплачених сум, та стягнення з Харківської обласної прокуратури на користь позивача різниці суми грошового забезпечення (заробітної плати), яка була не сплачена, з урахуванням посадового окладу та інших виплат, передбачених відповідно ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, за період з 25.09.2019 по 15.03.2021, з урахуванням раніше виплачених сум, так само задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вказаних вище, підстав для задоволення яких судом не встановлено.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 по справі № 520/27528/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова О.А. Спаскін