Справа № 160/1338/24
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 квітня 2024 року Справа №160/1338/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучугурна Н.В. (м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5), перевіривши матеріали позовної заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у сумі 67 267,37 гривень.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2024 позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №160/1338/24 та позовна заява розподілена судді Куликову А.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Куликов А.В.) від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Розпорядженням в. о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 № 199д, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 160/1338/24 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 з посади судді за його поданням заяви про відставку, ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 26.03.2024 №886/0/15-24.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 160/1338/24 передано для розгляду судді Кучугурній Н.В. 03.04.2024.

Ухвалою суду від 08.04.2024 суддею Кучугурною Н.В. прийнято до розгляду позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Перевіривши матеріали справи, суд зазначає про таке.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду.

Спеціальним строком звернення до суду з позовом у спорах цієї категорії справ є строк, визначений статтею 102 ПК України.

Приписи пункту 102.4 статті 102 ПК України надають контролюючому органу право на стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні грошового зобов`язання, протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

У постанові від 23.12.2022 у справі №140/12235/21 Верховний Суд зазначив, що у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 1340/5767/18 Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте, норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.

Крім цього, у постанові від 23.12.2022 у справі №140/12235/21 Верховний Суд зазначив, що Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 18 березня 2020 року, до ПК України внесено зміни. Зокрема, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктами 52-1 - 52-5. Згідно з нововведеним пунктом 52-2 законодавець установив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

Цим же пунктом встановлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу (станом на час розгляду справи - абзац десятий пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України).

Законом № 591-IX до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України внесені зміни, які набрали чинності 29 травня 2020 року. Згідно з внесеними змінами слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами « 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)», а в абзаці восьмому - також замінено слова та цифри «до 30 березня 2020 року» - словами та цифрами «протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Отже, ПК України встановлював зупинення перебігу усіх строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Поряд з цим, постановою КМУ від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З матеріалів позовної заяви видно, що право на вчинення позивачем дій щодо стягнення з платника податків податкового боргу виникло у 2017 та 2020 роках за податковим повідомленням-рішенням №72647-13 від 20.06.2017 у сумі 2 671,74 грн; податковим повідомленням-рішенням №16474-13 від 05.02.2018 у сумі 7 299,20 грн; податковим повідомленням-рішенням №0-0403 від 20.03.2019 у сумі 8 492,16 грн; податковим повідомленням-рішенням №0-0403 від 10.07.2020 у сумі 9 518,61 грн.

До того ж, суд зазначає, що про наявність податкових повідомлень-рішень податковий орган був обізнаний, з моменту їх подання та складання, вів облік податкового боргу, отже мав можливість дізнатися про порушення права та не сплату відповідачем податкового боргу.

Водночас, з цією позовною заявою Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду лише 15.01.2024, тобто з порушенням строку, визначеного пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України.

Також суд зазначає, що Законом України № 3219-IX від 30.06.2023 було виключено пункт 102.9 статті 102 Податкового кодексу України, яким було передбачено, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд відхиляє відповідні доводи позивача про те, що на період дії воєнного стану зупиняється перебіг строків, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Крім цього, з 01.08.2023 закінчила свою дію норма п.п.69.9 п.69 підрозділу ХХ Перехідна Положення ПК України, якою було встановлено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В силу положень частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Водночас, заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з позовом в наведеній вище частині позовних вимог та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.

Крім того, позивач не вказав, яким чином наявність факту запровадження дії карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби та воєнного стану завадило контролюючому органу звернутись до суду з цим позовом, оскільки борг існував ще у 2017-2020 роках, при цьому, суд акцентує, що позивач не надав доказів безперервності існування вказаного податкового боргу.

За таких обставин, позивач має надати до суду докази звернення до суду в межах строків, установлених ПК України, в частині стягнення боргу згідно з податковим повідомленням-рішенням №72647-13 від 20.06.2017; податковим повідомленням-рішенням №16474-13 від 05.02.2018; податковим повідомленням-рішенням №0-0403 від 20.03.2019; податковим повідомленням-рішенням №0-0403 від 10.07.2020, або подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.

Суд зазначає, що строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.06.2020 у справі №2а-2487/08/0970.

У постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №1340/5767/18 міститься аналогічний правовий висновок, який стосується застосування норм ПК України. Зазначена позиція підтримана у подальшому Верховним Судом, зокрема, й у постановах від 12.10.2021 у справі №819/1399/17 та від 18.05.2022 у справі №640/26239/20, від 01.03.2023 у справі №440/2624/19.

З огляду на викладене, суд відхиляє відповідні доводи позивача про те, що він звернувся з цим позовом в межах строків, установлених законодавством.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві зазначаються:

повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

На виконання вимог ч.3 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровським окружним адміністративним судом було здійснено запит щодо місця проживання (перебування) ОСОБА_1 .

З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 532476 від 08.04.2024 видно, що адресою реєстрації ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є: АДРЕСА_1 .

Проте, позивачем у позовній заяві зазначено іншу адресу місця проживання (перебування) позивача, а саме, АДРЕСА_2 .

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду позовну заяву, в якій уточнити інформацію щодо місця проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.161 КАС України, суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Враховуючи, що згідно з відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру адресою реєстрації ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є: АДРЕСА_1 , позивачу необхідно надати до суду докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу на вказану адресу.

Відповідно до частини 13 статті 171 КАС України, суддя встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Оскільки після відкриття провадження у справі судом установлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 161 КАС України, то відповідно до частини 13 статті 171 вказаного Кодексу вона залишається без руху, і надається строк для усунення недоліків.

Відповідно до частин 14, 15 статті 171 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Керуючись статтями 121-123, 160, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в описовій частині ухвали, з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити позивачу.

Роз`яснити позивачу, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.293 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Кучугурна