Справа № 766/22451/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 766/22451/21

Перша інстанція: суддя Кузьміна О.І.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 інспектора 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 інспектора 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправними дії інспектора та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в сумі 510 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09 листопада 2021 року серії ЕАО №5008867, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 указує, що не вчиняв інкриміноване йому інспектором правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар.

Позивач пояснює, що він рухався на транспортному засобі в темну пору доби при недостатньої видимості, що пов`язано з туманом та дощем. У зв`язку з цим, ближнє світло фар його засліплювало, а тому він прийняв рішення тимчасово ввімкнути протитуманні фари.

Позивач надав відповідні пояснення інспектору, але він не відреагував та прийняв спірну постанову.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 лютого 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на відеозаписі, який надано суду, зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача про те, що він рухався на транспортному засобі з увімкненими протитуманними фарами, оскільки вважав, що це спростовується дослідженим відеозаписом правопорушення.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

У скарзі скаржник посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Так, у доводах апеляції скаржник наполягає на тому, що судове рішення не містить жодних пояснень щодо джерела відеозапису правопорушення (маркування, придатність), а також його зв`язок зі спірною постановою.

Водночас, як указує скаржник, частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача про зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що наданий відповідачем відеозапис правопорушення не може бути належним доказом, оскільки спірна постанова не містить посилання на технічний засіб, яким здійснювався такий відеозапис.

Департамент патрульної поліції, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою та просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач указує на те, що ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила дорожнього руху), оскільки зобов`язаний був увімкнути на транспортному засобі фари ближнього світла, рухаючись у темну пору доби.

Також відповідач вважає безпідставним посилання скаржника щодо неналежності відеозапису, оскільки у спірній постанові вказано номер технічного засобу, який здійснював відповідний відеозапис (5162).

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, але в судове засідання не з`явились, що надає суду апеляційної інстанції, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Від позивача та Департаменту патрульної поліції надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Фактичні обставини справи свідчать про таке.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.11.2021 серії ЕАО №5008867 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Зміст вказаної постанови свідчить про те, що 09.11.2021 о 17:11 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки KIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по Бериславському шосе в місті Херсоні, в темну пору доби, без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушив підпункт 19.1 «а» Правил дорожнього руху.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Згідно підпункту 19.1 «а» Правил дорожнього руху у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої:

на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

- розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись суб`єктом владних повноважень певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Слід зазначити, що, в силу вимог статті 251 КУпАП, візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення Правил дорожнього руху.

Колегія суддів вважає, що спірна постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.11.2021 серії ЕАО №5008867 не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки вона не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Посилання представника Департаменту патрульної поліції, у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що у спірній постанові указано номер технічного приладу на який здійснювалась відеофіксація правопорушення (5162) колегія суддів не приймає, оскільки не зрозуміло до якого саме приладу відноситься даний номер та що це за прилад (боді камера поліцейського або відеореєстратор патрульного автомобіля).

Однак, незважаючи на це, колегією суддів було досліджено, наданий Департаментом патрульної поліції, відеозапис правопорушення та встановлено, що з нього неможливо встановити, що ОСОБА_1 керував у темну пору доби автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар.

На вказаному відеозаписі лише зафіксовано спілкування патрульного з позивачем, однак вчинення інкримінованого правопорушення з наданого відеозапису не вбачається.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини позивача у порушенні підпункту 19.1 «а» Правил дорожнього руху.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (фото або відеозаписом правопорушення).

Про те, що суб`єкт владних повноважень повинен довести належними доказами, зокрема, фото або відеозаписом, вчинення водієм адміністративного правопорушення, зазначено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа № 357/10134/17).

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1)

Оскільки суб`єкт владних повноважень не вказав в оскаржуваній постанові докази, підтверджуючи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Отож, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, КАС України надає суду право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення від 09.11.2021 серії ЕАО №5008867 за частиною 2 статті 122 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

У той же час, вимога позивача про визнання протиправними дій інспектора при складанні спірної постанови задоволенню не підлягає, оскільки вказаний вище пункт 3 частини 3 статті 286 КАС України такого не передбачає.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 317 КАС України рішення суду має бути скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, слід указати таке.

Частина 1 статті 139 КАС України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції слід стягнути суму судового збору 1135 грн. на користь позивача, оскільки при поданні позову судовий збір складав 454 грн., а при поданні апеляції судовий збір становив 681 грн.

Також слід вказати, що в суді апеляційної інстанції позивач сплатив судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Пункт 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв`язку з тим, що позивач за подання апеляції сплатив судовий збір в сумі 1362 грн., слід повернути йому переплачений судовий збір в сумі 681 грн. з Державного бюджету України.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями: 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 лютого 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 інспектора 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення нове рішення про часткове задоволення позову.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09 листопада 2021 року серії ЕАО №5008867, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко