Справа № 946/539/24
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/539/24
Провадження № 2-а/946/32/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

за участю: секретаря судового засідання Тюміної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної Поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1246932, якою на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення штраф у розмірі 340грн. визнати незаконною та скасувати та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 605,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 січня 2024 року поліцейським Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, капралом поліції Колісовим Євгеном Ігоровичем, у відношенні до ОСОБА_2 було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1246932, якою на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. Відповідно до оскаржуваної постанови, на думку поліцейського, 15.01.2024 року о 14 год. 06 хв. ОСОБА_2 керував ТЗ Volkswagen Passat, НОМЕР_1 у с. Великий Дальник, провулок Маяковий 1-й та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п.8.5.1. ПДР порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки. Позивач вважає дану постанову незаконною і необґрунтованою, оскільки відомості викладені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, оскільки він не порушував ПДР, а діяв відповідно до їх вимог, здійснюючи обгін транспортного засобу, що рухався із швидкістю менше 30 км/год. Згідно розділу 34 ПДР України, як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху дозволяється перетинати суцільну лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год. Керуючись цим винятком, позивач здійснив обгін транспортного засобу, що рухався із швидкістю менше 30 км/год, що дозволено ПДР. Проте, він був зупинений поліцейськими, які повідомили йому, що він начебто порушив ПДР, перетнувши суцільну лінію, чим порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР України. На його зауваження про те, що він не навмисно перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, а обігнав транспортний засіб, який рухався із швидкістю менше 30 км/год, та дозволяється ПДР, поліцейський відповів, що наразі розглядається справа за порушення ним не обгону, а перетинання суцільної лінії дорожньої розмітки. На прохання позивача надати докази правопорушення, зафіксованого у встановленому законом порядку, поліцейський належні та допустимі докази не надав. Таким чином, поліцейським ОСОБА_3 не були у повному обсязі з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. При цьому, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1246932, відсутні посилання як на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, що фіксують вчинене правопорушення, так і на будь-які інші докази, якими підтверджено нібито факт вчинення адміністративного правопорушення. Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності нібито за порушення п. 8.5.1. ПДР України. Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 містять пункт 8.5.1. наступного змісту: «8.5.1. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил». Таким чином, вищевказаний пункт ПДР України фактично містить визначення поняття «горизонтальна дорожня розмітка», а також технічні вимоги до нанесення горизонтальної дорожньої розмітки. Вважає, що в його в діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно відзиву Головного управління Національної Поліції в Одеській області на позовну заяву, відповідач вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є надуманим і таким який є лише його суб`єктивною думкою, нічим не підтвердженим, та таким, який не підлягає задоволенню в повному обсязі. Зазначено, що якщо кожен порушник буде не визнавати свою вину та звинувачувати в неправомірних діях співробітників поліції, то після уникнення ним покарання і відчуття безкарності, ним повторно будуть порушені ПДР, якими він створить небезпечні ситуації для інших учасників дорожнього руху, які можуть призвести до каліцтва або навіть смерті пішоходів, та інших учасників дорожнього руху, які добросовісно дотримуються правил дорожнього руху і не бажають отримувати травми, внаслідок яких може настати інвалідність. Також порушник, який одного разу уникнув покарання ніколи не виправиться і надалі буде порушувати правила дорожнього руху, знаючи, що він може звернутися до суду та скасувати зазначену постанову або протокол про адміністративне правопорушення. Також співробітником поліції лише виконувалися свої прямі обов`язки, коли ним було помічено порушення, згідно своїх функціональних обов`язків вони вчинили дії відповідно до чинного законодавства.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що наданий відповідачем по справі до суду відзив на позовну заяву не містить будь-яких доказів, які б спростували доводи позовної заяви щодо протиправності постанови про адміністративне правопорушення. Він одразу після зупинки пояснив співробітникам поліції, що він дійсно перетнув суцільну лінію і він цього не оспорює, при цьому це було пов`язано з тим, що позивач обігнав транспортний засіб, який рухався із швидкістю приблизно 20 км/год. В той же час, вказана обставина залишилась як поза увагою поліцейського, яким було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, так і представником відповідача, який надав до суду відзив на позовну заяву. Щодо долучених до відзиву на позовну заяву відеофайлів, то долучені до відзиву відеофайли не містять чітких підтверджень вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. Долучені до відзиву на позовну заяву відеофайли мають назву WhatsApp Video 2024-01-30 at 12.31.43.mp4 та WhatsApp Video 2024-01-30 at 12.31.44.mp4, отже, ймовірно, вказані відеофайли були отримані представниками відповідача за допомогою месенджеру WhatsApp. Водночас, ані оскаржувана постанова, ані відзив на позовну заяву не містять будь-яких посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, отже вищезазначені відеофайли є неналежними та недопустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Вважає, що наведені у відзиві на позовну заяву заперечення підлягають відхиленню, а позовна заява задоволенню в повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте його представник надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної Поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, яким в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, відеозапис, заслухавши пояснення позивача, відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15 січня 2024 року поліцейським Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, капралом поліції Колісовим Євгеном Ігоровичем, у відношенні до ОСОБА_2 було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1246932, якою на підставі ч.1 ст.122 КУпАП застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1246932 від 15.01.2024 року вбачається, що 15.01.2024 року о 14 год. 06 хв. ОСОБА_2 керував ТЗ Volkswagen Passat, НОМЕР_1 у с. Великий Дальник, провулок Маяковий 1-й та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п. 8.5.1. ПДР порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності нібито за порушення п. 8.5.1. ПДР України.

Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 містять пункт 8.5.1. наступного змісту: «8.5.1. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил».

Таким чином, вищевказаний пункт ПДР України фактично містить визначення поняття «горизонтальна дорожня розмітка» та також технічні вимоги до нанесення горизонтальної дорожньої розмітки.

Аналіз вказаного пункту дозволяє дійти висновку про те, що він не містить в собі диспозицію, а саме обов`язкове правило поведінки, якого повинен додержуватися водій.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно розділу 34 ПДР України, як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху дозволяється перетинати суцільну лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год.

Як стверджує позивач, керуючись цим винятком, позивач здійснив обгін транспортного засобу, що рухався із швидкістю менше 30 км/год, що дозволено ПДР.

Суд звертає увагу, що наданими доказами, у тому числі відеозаписами, не спростовуються твердження позивача (на якому він наголошував як на відео з місця зупинки, так і в позові), що він здійснив обгін транспортного засобу, що рухався зі швидкістю 30 км/год. При цьому, з відео вбачається, що рух мав місце в населеному пункті, де діє обмеження швидкості 50 км/год., та транспортні засоби рухалися з невеликою швидкістю, як легковий автомобіль так і вантажний автомобіль, що також свідчить в бік позиції позивача.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Проте, відповідачем в даному випадку не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не порушив вимоги пункту 8.5.1. Правил дорожнього руху України, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1246932 від 15.01.2024р. винесена при відсутності відповідності до вимог чинного законодавства та без наявності обставин, що підтверджують вину особи.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, а позиція позивача не суперечить наявним у матеріалах справи доказам, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної Поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 90, 139, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної Поліції в Одеській області (, 65080, Одеська область, місто Одеса, Київський район, вулиця Академіка Філатова, буд. 15-А) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1246932, якою на підставі ч.1 ст.122 КУпАП застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення штраф у розмірі 340,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.С.Адамов