Справа № 400/9706/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/9706/23

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Осіпова Ю. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу адвоката Махмутова Олега Артуровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2023 року адвокат Махмутов О. А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо непроведення нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова №168), з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 02.08.2022, з 10.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 у розмірі 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційна часу участі в таких діях та заходах;

- зобов`язати нарахувати та виплатити недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 02.08.2022, з 10.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, виходячи з її розміру 100 000 грн, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Мотивуючи даний позов адвокат указує, що старший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем 3-ого зенітно-ракетного дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , виконуючи бойові завдання в оперативному підпорядкуванні Військової частини НОМЕР_2 (далі - ВЧ НОМЕР_2 ), приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у вказані вище періоди.

Указане, як стверджує адвокат Махмутов О. А., підтверджується відповідними довідками ВЧ НОМЕР_2 , в яких указана підстава їх видання бойові розпорядження командира даної частини, журнали бойових дій, рапорти командира 3 зенітно-ракетного дивізіону ВЧ НОМЕР_1 про безпосередню участь у бойових діях, в оперативному підпорядкуванні ВЧ НОМЕР_2 .

На підставі довідок, виданих ВЧ НОМЕР_2 , на думку адвоката, його довіритель має право на виплату недоплаченої частини додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100 000 грн з розрахунку на місяць пропорційна часу участі у відповідних діях та заходах.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази безпосередньої участі позивача у застосуванні засобів вогневого ураження повітряних цілей. Відсутні рапорт командира, бойові накази або бойові розпорядження щодо участі позивача з вогневого ураження повітряних цілей.

Суд першої інстанції вважав, що у спірних правовідносинах позивачем не було доведено обґрунтованості позовних вимог, не дивлячись на те, що тягар доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладений на суб`єктів владних повноважень, однак це не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, адвокат Махмутов О. А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , оскаржив його, вважаючи, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

У зв`язку з цим, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт указує, що суд першої інстанції, приймаючи рішення, повністю погодився з позицією відповідача та не прийняв до уваги надані, стороною позивача, докази.

Адвокат продовжує наполягати на тому, що старший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем 3-ого зенітно-ракетного дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , виконуючи бойові завдання в оперативному підпорядкуванні Військової частини НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у вказані вище спірні періоди.

Указане, на думку адвоката, підтверджується наданими до матеріалів справи довідками ВЧ НОМЕР_2 , які були видані на підставі бойових розпоряджень, журналів бойових дій, наказів та рапортів, про що вказано у кожній довідці окремо. Відповідні довідки були направлені для виконання безпосередньо до ВЧ НОМЕР_1 .

За таких обставин, адвокат, спираючись на Постанову №168, вважає, що його довіритель має право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у бойових діях.

ВЧ НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає про необгрунтованість її доводів та просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач вважає, що збільшена додаткова винагорода в розмірі до 100 000 грн пропорційно із розрахунку на місяць, може виплачуватись лише за дні їх безпосередньої участі у застосуванні засобів вогневого ураження по повітряним цілям.

Відповідно до журналів бойових дій ВЧ НОМЕР_1 , інвентарний №1 та №2 (гриф секретності «Таємно») у період з 24.02.2022 по 30.11.2022 3 підрозділ ВЧ НОМЕР_1 засосовував засоби вогневого ураження по повітряним цілям в такі дні: 03.04.2022, 23.04.2022, 28.04.2022, 03.05.2022, 07.05.2022, 08.05.2022, 06.07.2022, 22.07.2022, 23.07.2022, 21.08.2022, 14.09.2022, 15.09.2022, 23.09.2022, 05.10.2022, 13.10.2022, 17.10.2022.

В інші дні, вказаного періоду, 3 підрозділ Військової частини НОМЕР_1 не застосовував засоби вогневого ураження по повітряним цілям.

Також відповідач у відзиві стверджує про те, що ВЧ НОМЕР_2 не уповноважена видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, оскільки вона не входить до переліку органів військового управління, включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, які мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянута в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.03.2022 проходить військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 та має військове звання «старший сержант» є командиром кулеметного відділення 3 підрозділу.

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.03.2022 №36 позивач був відряджений до Одеського гарнізону в оперативне підпорядкування ВЧ НОМЕР_2 , з метою виконання завдань за призначенням з 31.03.2022 до окремого розпорядження.

Відповідно до довідок ВЧ НОМЕР_2 , позивач, у складі 3 зенітного ракетного дивізіону, виконував бойове завдання в оперативному підпорядкуванні вказаної частини та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у такі періоди:

- з 01.04.2022 по 30.04.2022;

- з 01.05.2022 по 31.05.2022;

- з 01.06.2022 по 30.06.2022;

- з 01.07.2022 по 31.07.2022;

- з 01.08.2022 по 31.08.2022;

- з 01.09.2022 по 30.09.2022;

- з 01.10.2022 по 31.10.2022;

- з 01.11.2022 по 30.11.2022.

Також, на виконання вимог ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2024 року про витребування доказів, ВЧ НОМЕР_2 надала рапорти командира 3 зенітного ракетного дивізіону ВЧ НОМЕР_1 про безпосередню участь старшого сержанта ОСОБА_1 у бойових діях в оперативному підпорядкуванні ВЧ НОМЕР_2 за період з 01.04.2022 по 30.11.2022.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2022 №348 позивач прибув з відрядження з м. Одеси.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який існує і на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168.

Приписами пункту 1 Постанови №168 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Згідно з пунктом 2 Постанови №793 вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України, встановлений рішенням Міністра Оборони України від 25.03.2022 №248/1298 (далі Рішення №248/1298) (застосувалось до 01.06.2022).

Абзацами 3, 4 пункту 3 Рішення №248/1298 передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких, для виконання завдань, відряджений військовослужбовець.

Відповідно до пункту 5 Рішення №248/1298 виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

Відповідно до окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/а/29 (далі Окреме доручення) (застосовується з 01.06.2022), під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій;

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Пункт 4 Окремого доручення встановлює, що у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру 100000 грн. за місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Отож, відповідно до Постанови №168, Рішення №248/1298 та Окремого доручення, питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях.

Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).

З огляду на наведені правові норми, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників).

Поряд з цим, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Рішення №248/1298 та Окремого доручення.

Переходячи до дослідження фактів документального підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, колегія суддів установила наявність рапортів командира 3 зенітного ракетного дивізіону ВЧ НОМЕР_1 від 01.11.2022, який також перебував в оперативному підпорядкуванні ВЧ НОМЕР_2 , адресованих командиру ВЧ НОМЕР_2 , про безпосередню участь ОСОБА_1 у період з 01.04.2022 по 30.11.2022 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

03.11.2022, на підставі вказаних рапортів командира 3 зенітного ракетного дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , ВЧ НОМЕР_2 видала довідки, в тому числі ОСОБА_1 , про безпосередню його участь у період з 01.04.2022 по 30.11.2022 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

У вказаних рапортах та довідках міститься посилання на бойові розпорядження командира ВЧ НОМЕР_2 та журнали бойових дій.

На підставі вказаних доказів, колегія суддів вважає доведеним факт участі ОСОБА_1 у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, а тому дійшла висновку, що він має право на нарахування та виплату недоплаченої частини додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач акцентує увагу на тому, що, відповідно до журналів бойових дій ВЧ НОМЕР_1 , у період з 24.02.2022 по 30.11.2022, саме 3 підрозділ вказаної частини засосовував засоби вогневого ураження по повітряним цілям в такі дні: 03.04.2022, 23.04.2022, 28.04.2022, 03.05.2022, 07.05.2022, 08.05.2022, 06.07.2022, 22.07.2022, 23.07.2022, 21.08.2022, 14.09.2022, 15.09.2022, 23.09.2022, 05.10.2022, 13.10.2022, 17.10.2022.

В інші дні вказаного періоду, як стверджує відповідач, 3 підрозділ ВЧ НОМЕР_1 не застосовував засоби вогневого ураження по повітряним цілям.

Колегія суддів, дослідивши даний довід, вважає його недоречним, позаяк ОСОБА_1 з квітня 2022 року по листопад 2022 року виконував бойові завдання в оперативному підпорядкуванні ВЧ НОМЕР_2 , а тому журнали бойових дій ВЧ НОМЕР_1 не мають відношення до позивача.

Щодо твердження відповідача про те, що ВЧ НОМЕР_2 не уповноважена видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, колегія суддів вважає, його необґрунтованим, оскільки саме за рапортами командира 3 зенітного ракетного дивізіону ВЧ НОМЕР_1 були видані відповідні довідки ВЧ НОМЕР_2 .

Крім того, відповідач, стверджуючи про відсутність права у ВЧ НОМЕР_2 видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах не надає з цього приводу відповідних доказів.

Варто також уваги, що усі вищевказані довідки ВЧ НОМЕР_2 від 03.11.2022 були підписані начальником штабу першим заступником командира ВЧ НОМЕР_2 полковником ОСОБА_2 , який, на даний час, є командиром ВЧ НОМЕР_1 , яка заперечує відповідні позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції, вирішуючи справу по суті, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи.

Наведене, є підставами, відповідно до пунктів 1 та 3 частини 1 статті 317 КАС України, для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не здійснюється.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Махмутова Олега Артуровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 02.08.2022, з 10.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 у розмірі до 100 000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 02.08.2022, з 10.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, у розмірі до 100 000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, з урахуванням попередньо виплаченої суми винагороди.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. В. Осіпов

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 11.04.2024.