Справа № 580/12609/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року справа № 580/12609/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання Проценко В.С. розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/12609/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

28.12.2023 вх.№58839/23 позивач у позовній заяві просить (редакція 30.01.2024 вх. 5182/24): визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу період роботи на Радіоприладному заводі «Оризон» з 20.11.1989 до 19.11.1991; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20.04.2023.

05.02.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Згідно із частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що у зв`язку із досягнення пенсійного віку позивач звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою для призначення пенсії за віком, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.11.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем не зарахований страховий стаж за період роботи з 20.11.1989 до 19.11.1991 згідно запису у трудовій книжці. Відмову у призначенні пенсії позивач вважає неправомірною, позаяк вважає, що спірний період роботи має бути зарахований до його страхового стажу. Позивач не погоджуючись з рішенням відповідача в частині відсутності страхового стажу для призначення пенсії за віком, звернувся до суду.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву де з покликанням на п. 2.22 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 до трудових книжок осіб, які відбули виправні роботи без позбавлення волі, власник або уповноважений ним орган підприємства за місцем роботи вносить запис - час роботи у цей період не зараховується до загального стажу.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, що ОСОБА_1 (19.04.1962) документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

14.11.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності органом призначення визначене Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.11.2023 №20 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності необхідного страхового стажу роботи - 29 років.

У рішенні від 17.11.2023 №20 зазначається: згідно наданих документів страховий стаж позивача, що дає право на призначення пенсії становить 26 років 11 місяців 18 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зарахований період з 20.11.1989 до 19.11.1991 згідно запису у трудовій книжці НОМЕР_3 від 21.07.1980 (наказ № 1149-к від 12.11.1991). У архівній довідці від 16.03.2023 №585/04-12 виданій Смілянською міською радою виконавчого комітету зазначено, що відповідно до наказу № 1149-к від 12.11.1991 п. 4.1 ОСОБА_1 слюсарю-збірнику радіоелектронної апаратури і приладів цеху № 240, час роботи з 20.11.1989 по 19.11.1991 не зараховувати в загальний і неперервний стаж (підстава: довідка органів МВС від 06.11.1991 № 9306).

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії та не зарахуванням до страхового стажу за період роботи з 20.11.1989 до 19.11.1991, позивач звернувся до суду.

Досягнення позивачем необхідного пенсійного віку (60 років) не є спірним у даній справі, проте спірним є необхідний стаж.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаютьсяЗаконом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058), законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону №1058 цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

ідповідно до ст. 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Надаючи оцінку доводам позивача та відповідача щодо не зарахування часу відбування виправних робіт з 20.11.1989 до 19.11.1991 до страхового стажу позивача, суд зазначає про таке.

Згідно із частиною 1 статті 94 Виправно-трудового кодексу України від 23 грудня 1970 року в редакції, чинній на час відбування покарання позивачем, виправні роботи без позбавлення волі відбуваються у відповідності з вироком суду за місцем роботи засудженого або в інших місцях, що їх визначають органи, які виконують цей вид покарання, але в районі проживання засудженого, з врахуванням його працездатності і, по можливості, спеціальності.

Відповідно до частини 1 статті 102 Виправно-трудового кодексу України в редакції, чинній на час відбування позивачем покарання, передбачали, що із заробітку засуджених до виправних робіт без позбавлення волі провадяться відрахування в доход держави протягом строку відбування покарання в розмірах, встановлених вироком суду. Відрахування провадяться за місцем роботи засудженого з усієї суми заробітку, без виключення з цих сум податків та інших платежів, а також незалежно від наявності претензій до засудженого за виконавчими документами.

Відповідно до статті 103 Виправно-трудового кодексу України, в зазначеній редакції, час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

Згідно із статтею 414-1 Кримінально-процесуального кодексу України від 28 грудня 1960 року(чинної на час відбування позивачем покарання у виді виправних робіт) питання про включення до загального трудового стажу часу роботи в колонії-поселенні і відбування виправних робіт без позбавлення волі у випадках, передбачених відповідно статтями 33 і 103 Виправно-трудового кодексу України, вирішується суддею районного (міського) суду за місцем проживання особи, яка відбула покарання.

Виправно-трудовий кодекс України від 23 грудня 1970 року втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Кримінально-виконавчим кодексом України від 11 липня 2003 року № 1129-IV- з 1 січня 2004 року (п.п.1-2 Прикінцевих положень нового кодексу).

Згідно із частиною 3 статті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України (чинного на даний час), час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

Відповідно дост. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують чи відміняють відповідальність особи.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Суд дійшов висновку, що міра відповідальності позивача у вигляді не зарахування періоду його перебування на виправних роботах до загального трудового стажу без відповідного рішення суду була пом`якшена введенням нормистатті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України, в силу якої позивач на законодавчому рівні отримав право на зарахування такого стажу без вказаного рішення суду.

Беручи до уваги статтю 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на час розгляду заяви позивача про призначення пенсії у відповідача були відсутні правові підстави для неврахування зазначеного періоду до загального стажу роботи позивача.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі № 211/1432/17 (2-а/211/103/17), висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5статті 242 КАС України).

З огляду на те, що на час вирішення питання про обчислення страхового стажу позивача частиною третьо юстатті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України прямо передбачено можливість включення до загального стажу роботи періоду відбування покарання у виді виправних робіт, то період роботи позивача - з 20.11.1989 до 19.11.1991 має бути мотивовано зарахований/не зарахований відповідачем до страхового стажу позивача.

Згідно частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Оцінюючи доводи та докази сторін, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 17.11.2023 №20 прийняте не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи зміст позовних вимог про зобов`язання вчинити дії, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України під час вирішення справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний спосіб захисту такого права, що відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак, перебирання непритаманних суду повноважень суб`єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб`єкта. Рішення, яке приймається суб`єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає всім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).

Суд зазначає, обчислення стажу, що враховується у призначенні пенсії, є повноваженням пенсійного органу під час здійснення адміністративних процедур. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, що би свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З урахуванням аналізу норм законодавства та встановлених обставин, враховуючи часткове зарахування відповідачем до страхового стажу періодів, що є спірними у справі, а також компетенцію пенсійного органу в питаннях обчислення і зарахуваня стажу, необхідного для призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.11.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням оцінки та висновків суду.

Варто зазначити, що під час повторного розгляду заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень під час здійснення повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що під час визначення меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності своїх дій (рішення) у спірних правовідносинах.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.

Суд дійшов висновку, що відповідач, ухвалюючи індивідуальний акт, протиправно не продемонстрував сприяння у реалізації права позивача на соціальний захист - пенсійне забезпечення у контексті очікувань мотивованого управлінського рішення компетентним органом ПФУ, що потребує виправлення, тому у контексті повноважень суду згідно частини 4 статті 245 КАС України (у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд під час зарахування стажу) належить зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вирішити питання щодо перевірки спірних періодів роботи позивача відповідно до повноважень за Порядком 28-2 з урахуванням правової оцінки, наданої судом за встановлених обставин, оцінених доказів та доводів сторін, позовні вимоги належить задовольнити частково, визнавши протиправним та скасувати немотивоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.11.2023 №20 під час розгляду заяви позивача від 14.11.2023 щодо перевірки відомостей про страховий стаж та сприяти позивачеві шляхом отримання мотивованого рішення щодо зарахування спірного періоду трудової діяльності до страхового стажу.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 2147,20 грн, позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для стягнення витрат зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 262-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.11.2023 №20 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 14.11.2023 ОСОБА_1 та прийняти мотивоване рішення з урахуванням оцінки та висновків суду.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна 83, м. Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області [вул. Канатна 83, м. Одеса, 65012, ].

Рішення суду складене 08.04.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА