Справа № 460/2329/24
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про витребування доказів
10 квітня 2024 року м. Рівне №460/2329/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька розглянувши в письмовому провадженні процесуальне питання, пов`язане з розглядом справи за позовом
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить суд:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 протиправними, що полягають у перевищенні повноважень в інкримінуванні номеру обслуги 3 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_2 вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 430 Кримінального кодексу України;
визнати протиправним та скасувати п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2023 №5254 "Про результати службового розслідування" про те, що "номера обслуги 3 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 вважати таким, що "добровільно здався в полон військовослужбовцям російської армії російської федерації" під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки";
визнати протиправним та скасувати п.4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2023 №5254 "Про результати службового розслідування" про те, що "Начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 - головному бухгалтеру у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення передбаченого статтею 430 Кримінального кодексу України, призупинити та не виплачувати грошове забезпечення з 01.11.2023 номеру обслуги 3 гранатоментоного відділення гранатометного взводу 1 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_2 , у зв`язку з добровільною здачею у полон військовослужбовцям армії російської федерації".
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , який наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій службі) від 16.09.2022 №435 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду номер обслуги 3 гранатоментоного відділення гранатометного взводу 1 єгерського батальйону. Вказує на те, що 30.10.2023 її син зник безвісти під час виконання бойового завдання в ході ведення бойових дій, що підтверджується сповіщенням про зникнення за особливих обставин №01/3/4073 від 01.11.2023. Однак, позивачем було отримано повторно сповіщення №01/3/4252 від 16.11.2023 в якому зазначено, що солдат ОСОБА_2 добровільно здався в полон. 31.02.2024 позивач отримала витяг з наказу №5254 та витяг з акту службового розслідування з якими не згідна, і вважає, що даний наказ прийнято з порушенням норм чинного законодавства та перевищенням службових повноважень, та порушує права та інтереси її та її сина. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 06.03.2024 позовна заява залишалася без руху. Позивачу запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом подання належним чином сформованої позовної заяви з викладенням позовних вимог відповідно до ст. 5 КАС України, чітким зазначенням оскаржуваних дій та рішень; обґрунтування порушення оскаржуваними діями та рішеннями відповідача прав, свобод та інтересів позивача. На виконання вимог ухвали позивач подав заяву про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 20.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач позов не визнав, подав відзив, в якому зазначив, зокрема, що командиром військової частини НОМЕР_1 директору територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві скеровано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.430 КК України. До відзиву долучено лист від 19.02.2024 №5144-24/15-02-2/2248зкп-24/п, зі змісту якого вбачається, що на адресу Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР у м.Полтава з військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, надійшло повідомлення стосовно військовослужбовця вказаної військової частини солдата ОСОБА_2 . Вивченням повідомлення встановлено, що подія, яка досліджується в рамках вказаного службового розслідування, відбувалась у районі одного із населених пунктів Луганської області. У зв`язку з вищевикладеним направлено вищевказане повідомлення за належністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську.
Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами 1, 2 статті 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Частиною 3 статті 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи.
У силу частини 4 статті 9 КАС України суд вживає передбачені законом заходи необхідні для з`ясування обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до частини 6 статті 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Предметом доказування згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Згідно з частиною 3 статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом (ч. 8ст. 80 КАС України).
Враховуючи викладене, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд дійшов висновку про витребування у Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, необхідних доказів.
Керуючись статтями 2, 9, 72-76, 80, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :
Витребувану інформацію надати суду протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.М. Дуляницька