Справа № 159/89/24
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/89/24
Провадження № 2-а/161/89/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Присяжнюк Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинські області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2024 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на те, що в її діях відсутній склад правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки вона здійснила тимчасову зупинку транспортного засобу для посадки пасажира її чоловіка, який є особою з інвалідністю ІІ групи.

Крім того, вказує, про порушення її права на захист, оскільки поліцейський проігнорував її клопотання про відкладення розгляду справи.

З наведених вище підстав просить суд скасувати постанову відповідача від 23 грудня 2023 року серії БАБ №743465.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що постановою поліцейського УПП у Волинській області від 23 грудня 2023 року серії БАБ №743465, встановлено, що ОСОБА_1 21 листопада 2023 року о 14 год. 28 хв. у м. Ковель по вул. Брестська, 7, керуючи автомобілем KIA Sorento, НОМЕР_1 , здійснила зупинку (стоянку)) на проїзній частині у другий ряд, чим порушила вимоги п.15.4 ПДР. Такі дії кваліфіковані, як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за яке, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Вказану постанову позивач отримала поштою 02 січня 2024 року, до суду звернулася 05 січня 2024 року, тобто передбачений ст.286 КАС України строк звернення до суду, який обчислюється для даної категорії адміністративних правопорушень саме з дня вручення постанови, нею не пропущений, а відповідне клопотання про поновлення строку є зайвим.

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Пунктом 15.1 ПДР передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

У пункті 15.4 ПДР визначено, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

При цьому згідно п.1.10 ПДР зупинкою вважається припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Проаналізувавши вищенаведені положення ПДР у їх сукупності суд дійшов висновку, що п.15.4 ПДР, який забороняє ставити автомобілі у два ряди, стосується випадків саме здійснення стояки автомобілем, а не його зупинки.

Цей висновок суд робить з тих підстав, що згідно п.1.10 ПДР, зупинка здійснюється не тільки для посадки (висадки) пасажирів, але і для виконання вимог цих Правил, зокрема надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо, і очевидно, що ці маневри можуть здійснюватися і в другому ряду транспортних засобів.

Відповідач не пояснив суду, яким чином зупинка транспортного засобу у другому ряді, зокрема для надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо, може суперечити п.15.4 ПДР, і чим зупинка для висадки (посадки) пасажирів відрізняється від зупинки для виконання вимог інших пунктів ПДР.

Вичерпний перелік випадків, у яких заборонена зупинка, наведений у п.15.9 ПДР, і на жоден з цих випадків дії позивача не підпадають. Доказів того, що позивач зупинилася у місці, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу (п.15.9 «ж» ПДР) відповідач суду не надав. Сам п.15.9 ПДР, або його конкретний підпункт, позивачу не кваліфікувався.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач здійснила саме стоянку транспортного засобу, тобто, в розумінні п.1.10 ПДР, автомобіль був нерухомим більше 5 хв. Сама оскаржувана постанова не містить чіткої вказівки, який же саме маневр здійснила позивач, на думку поліцейського стоянку чи зупинку.

Отже, кваліфікація дій позивача поліцейським за п.15.4 ПДР та ч.1 ст.122 КУпАП є невірним та матеріалами справи не підтверджується, адже зупинка автомобіля у другому ряді чинними ПДР не заборонена, а доказів здійснення саме стоянки суду надано не було.

До того ж, як видно з наданої відеофіксації з реєстратора патрульного автомобіля, позивач здійснила посадку пасажира з крайньої смуги проїзної частини, адже праворуч від неї знаходився карман для стояки транспортних засобів, а не смуга для руху. Вказані дії позивача цілком узгоджуються з приписами п.5.1 ПДР, які дозволяють посадку (висадку) пасажирів з крайньої смуги проїзної частини (але не з боку суміжної смуги для руху), за умови, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху.

Надаючи свою правову оцінку всім доводам позивача, суд відхиляє посилання на порушення її права на захист у зв`язку із винесенням постанови за її відсутності, оскільки чинним КУпАП не заборонений розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а клопотань про відкладення розгляду справи, який був призначений на 23 грудня 2023 року, вона відповідачу не подавала і доказів про протилежне суду не надала.

До того ж, право на захист позивача було повністю реалізовано нею шляхом подання цього позову, де вона висловила всі свої доводи, на які суд надав вичерпні відповіді. Сам позов підписаний адвокатом, тобто, позивач в повній мірі скористалася своїм правом на отримання професійної правничої допомоги.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки відповідач не довів суду факту порушення позивачем п.15.4 ПДР та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд дійшов висновку, що спірну постанову слід скасувати закривши справу про адміністративне правопорушення, а позов задовольнити.

На підставі ст.139 КАС України, у зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн., який був сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Скасувати постанову Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції від 23 грудня 2023 року серії БАБ №743465, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачем у справі є Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15, .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк