Справа № 160/14123/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2024 року м. Дніпросправа № 160/14123/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., секретар судового засіданні Рівна В.В., за участі представника позивача Амельчишина О.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Блохіна О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року в адміністративній справі №160/14123/23 (головуючий суддя першої інстанції Бухтіярова М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив:

- зобов`язати відповідача Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області самостійно здійснити нарахування та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.06.2023 року по день поновлення позивача на посаді;

- визнати протиправним та скасувати п. 5 наказу Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 07 червня 2023 року №1052к про притягнення та накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 09 червня 2023 року №373о/с «По особовому складу», яким реалізоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби за п. 6 частини першої статті 77 ЗУ «Про національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- поновити позивача на службі в званні майора поліції (номер жетона 0046750) заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції в Дніпропетровській області з 09 червня 2023 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській на корить позивача, моральну шкоду в розмірі 25000 грн.;

- стягнути з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській на корить позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 09 червня 2023 року по день фактичного поновлення на роботі, та судові витрати і витрати на правову допомогу адвоката;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача в званні майора поліції (номер жетона 0046750) заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції в Дніпропетровській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 36598,07грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 30.04.1999 року до 06.11.2015 року проходив службу в ОВС, з 07.11.2015 року - в Національній поліції України, з 19.04.2021 року - на посаді заступника начальника відділення поліції начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Криворізького РУП. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №373о/с від 09.06.2023 року його звільнено з посади заступника начальника відділення поліції начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Криворізького РУП, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Позивач зазначає, що підставою для наказу про його звільнення послугував наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1052к від 07.06.2023 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП, який був виданий відповідно до висновків службового розслідування, проведеного дисциплінарною комісією ГУНП в Дніпропетровській області за відомостями, викладеними у доповідній записці УГІ ГУНП від 29.05.2023 року № 50/1-493. Позивач наполягає, що накази відповідача № 1052к від 07.06.2023 року в частині щодо нього та №373 о/с від 09.06.2023 року є протиправними, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення, він не допускав порушень службової дисципліни, висновок службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є необ`єктивними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним, фактичним обставинам. Позивач зазначає, що він за час служби в поліції завжди добросовісно та професіонально відносився до виконання покладених на нього обов`язків. Неодноразово був нагороджений та заохочувався. Зміст висновку в частині виявлених порушень повністю співпадає з доповідною запискою, що підтверджує, що службова перевірка фактично не проводилась.

Висновок службового розслідування складений з численними порушенням Порядку проведення службових розслідувань у Національній полії України, затвердженого Наказом МВС України 07.11.2018 року №893. За таких обставин, вид стягнення відносно нього був визначений без об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок.

З огляду на викладені обставини, звинувачення в порушенні Закону України «Про Національну поліцію», вимог Дисциплінарного статуту, Присяги поліцейського, нормативно-правових актів та наказів керівництва, законів та нормативних актів не є доведеним, жодного із перелічених у Висновку службового розслідування порушень ним допущено не було, що у сукупності свідчить про протиправність про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, незаконності звільнення та наявності підстав для поновлення на займаній посаді та стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з виплатою моральної шкоди.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 07 червня 2023 року №1052к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції» в частині щодо застосування до майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 09.06.2023 року № 373о/с.

Поновлено ОСОБА_1 посаді заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 10.06.2023 року.

Стягнуто з ГУНП в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.06.2023 року у сумі 124247,17грн. (сто двадцять чотири тисячі двісті сорок сім гривень 17 копійок) із відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , майора поліції, на посаді заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та в частині стягнення з ГУНП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах одного місяця в сумі 37520,17грн. (тридцять сім тисяч п`ятсот двадцять гривень 17 копійок), допущено до негайного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Скаржник зазначає, що з огляду на допущенні позивачем дисциплінарні правопорушення, спірні накази були прийняті правомірно та у відповідності з приписами чинного законодавства.

Також апелянтом зазначено, що судом першої інстанції у прийнятому рішенні не враховано спеціальне законодавство, яке регламентує порядок проходження служби в поліції, тому враховуючи допущенні порушення позивачем та вжитті до нього дисциплінарні заходи є дискреційним правом начальника ГУНП в Дніпропетровській області.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Позивач та представник позивача просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.04.1999 року по 06.11.2015 рік проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 року - склав присягу працівника Національної поліції України та продовжив службу в Національній поліції України; з 19.04.2021 року заступником начальника відділення поліції начальником сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, має спеціальне звання «майор поліції» (згідно із послужним списком, том №2 а.с.98-121).

12.05.2023 року, 15.05.2023 року та 16.05.2023 року поліцейськими УГІ ГУНП на підставі наказу Головного управління від 12.01.2022 року №55, а також на виконання завдань, визначених у протоколі наради керівництва ДГІ НП України від 15.03.2023 року №6, спільно з поліцейськими Дніпропетровського управління внутрішньої безпеки ДВБ НП України проведено заходи щодо перевірки організації службової діяльності у Криворізькому РУП ГУНП та відділеннях поліції №1 (Довгинцівський), №2 (Металургійний), №3 (Покровський), №4 (Саксаганський) цього ж районного управління поліції, в результаті яких встановлено, що керівництвом та окремими поліцейськими відповідних підрозділів кримінальної поліції належна увага вказаному напрямку службової діяльності не приділялась, унаслідок чого мають місце недоліки та порушення, які вказані доповідній записці від 29.05.2023 року №50/1-493 «Про результати проведених заходів підтримки і контролю у Криворізькому РУП ГУНП та підпорядкованих йому ВП №1-4» (том №1 а.с.158-162).

31.05.2023 року начальником УГІ ГУНП в Дніпропетровській області Олександром Таран рапортом на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Анатолія Щадило за відомостями викладеними у доповідній записці від 29.05.2023 року №50/1-493 ініційовано проведення службового розслідування (том №1 а.с.95).

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1199 від 31.05.2023 року «Про організацію проведення службового розслідування» (том №1 а.с.105) призначено службове розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці УГІ ГУНП від 29.05.2023 року № 50/1-493 «Про результати проведених заходів підтримки і контролю у Криворізькому РУП ГУНП та відділеннях поліції №№ 1, 2, 3, 4 цього ж районного управління поліції».

02.06.2023 року в рамках службового розслідування майор поліції ОСОБА_1 відмовився від давання пояснень, посилаючись на ст.63 Конституції України (том №1 а.с.170).

07.06.2023 року затверджено Висновок за результатами службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці УГІ ГУНП від 29.05.2023 року № 50/1-493 «Про результати проведених заходів підтримки і контролю у Криворізькому РУП ГУНП та відділеннях поліції № № 1, 2, 3, 4 цього ж районного управління поліції» ( том №1 а.с. 76-87).

Відповідно до Висновку службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області 07.06.2023 року, члени дисциплінарної комісії дійшли, що факти порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Криворізького РУП ГУНП, що призвели до виявлених порушень, вказаних у доповідній записці УГІ ГУНП від 29.05.2023 року № 50/1-493 «Про результати проведених заходів підтримки і контролю у Криворізькому РУП ГУНП та відділеннях поліції №№ 1, 2, 3, 4 цього ж районного управління поліції», вважати такими, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, а в діях окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП дисциплінарні проступки вважати встановленими (п.1 Висновку), та пропонують (п.7 Висновку) за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1 статті 15, абзацу 2 частини 1 статті 19 Закону України «Про звернення громадян», пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 11 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, пункту 5 розділу І Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 року № 757, підпункту 2 пункту 1 наказу НП України від 12.10.2018 року № 945, абзацу 1 розділу «завдання та обов`язки» посадової інструкції № 45.3/2-215дск, Присяги поліцейського, що виразилось у не вжитті заходів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під час розгляду заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо вчинення кримінальних правопорушень та затвердженні висновків про списання до справи матеріалів за вказаними заявами, не проведенні об`єктивної та повної перевірки за заявами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не здійсненні контролю за веденням дорожньої документації та порядком використання службових транспортних засобів, закріплених за сектором кримінальної поліції, не здійсненні контролю за веденням справ контрольно-спостережного провадження, не забезпеченні приведення грифів обмеження доступу витягів з посадових інструкцій оперативних працівників у відповідність до вимог нормативних актів, тобто скоєнні в умовах воєнного стану проступку, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, застосувати до заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_1 (0046750) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

З матеріалів Висновку службового розслідування від 07.06.2023 року встановлено наступне.

«У ВП №3 Криворізького РУП ГУНП 16.05.2023 року, під час проведених заходів встановлено 3 факти передчасного списання до справи ВП матеріалів ЄО з ознаками вчинення кримінального правопорушення та невнесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Так, 22.02.2023 року до ЄО ВП за № 3605 зареєстровано заяву ОСОБА_8 щодо невідомої особи, яка здійснила крадіжку з банківського рахунку, що належить її батьку ОСОБА_9 , грошових коштів у розмірі 7286 гривень.

Також, 20 та 22.04.2023 року до ЄО ВП за № 3408 та 3638 зареєстровані заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про шахрайські дії невідомих осіб, які під приводом продажу товарів через платформу онлайн-оголошень «ОLХ» заволоділи грошима у сумі 15000 та 400 гривень, відповідно.

Незважаючи на наявні у вказаних матеріалах ознаки вчинення кримінального правопорушення, заступник начальника ВП - начальник СКП ВП для майор поліції ОСОБА_12 заходів щодо їх повернення до СВ ВП внесення відповідних відомостей до ЄРДР не вжив.

У подальшому вказані матеріали поліцейськими ВП було розглянуто у порядку Закону України «Про звернення громадян» та висновками списано до справи, які затвердив майор поліції ОСОБА_12 .

Вжитими поліцейськими УГІ ГУНП заходами законність за вищевказаними зверненнями була відновлена, матеріали перереєстровано до ЄО ВП за № 8996, 8997 та 8998 і відповідні відомості поліцейськими СД та СВ ВП внесено до ЄРДР №0000765, 0000156, 0000157 і за ними розпочаті досудові розслідування (2 - за ч.1 ст. 190 та 1 за ч. 4 ст. 185 КК України).

Встановлено факт передчасного списання до справи ВП матеріалу ЄО, без проведення будь-якої перевірки.

Так, 12.02.2023 року до відділення поліції № 3 надійшло повідомлення від ОСОБА_13 , про те, що біля під`їзду №6 будинку АДРЕСА_1 знаходяться наркозалежні особи у кількості 10 чоловіків, які ймовірно розповсюджують наркотики (ЄО ВП № 3 від 12.02.2023 року № 2907).

У подальшому, поліцейськими СКП ВП без проведення належної перевірки вказаного факту матеріал було висновком списано до справи ВП, який затвердив заступник начальника ВП - начальник СКП ВП майор поліції ОСОБА_12 .

Аналогічно, без належної перевірки висновками списані до справи ВП, які затвердив заступник начальника ВП - начальник СКП ВП майор поліції ОСОБА_12 , матеріали за заявами ОСОБА_14 та ОСОБА_7 (ЄО ВП від 17.02.2023 року №3251 та від 03.03.2023 року №4239 відповідно).

Вжитими поліцейськими УГІ ГУНП заходами, матеріали перереєстровано до ЄО ВП за № 8999, 9000 та 9001 і за ними організовано проведення відповідної перевірки.

Під час перевірки службової діяльності особового складу СКП ВП виявлені факти порушення вимог наказу НП України від 12.10.2018 року №945 «Про затвердження переліку відомостей, що становлять інформацію в системі Національної поліції України».

В усіх, без винятку, витягах з посадових інструкцій оперативних працівників закріплених за лініями роботи або з розкриття окремих видів кримінальних правопорушень, не зазначено гриф обмеженого доступу, незважаючи на те, посадові інструкції з грифом «для службового користування». При порівнянні самих інструкцій з витягами встановлено, що вони ідентичні.

Крім цього порушення виявленні при перевірці справ СКСП № 95-2016 від 16.09.2016 року, № 98-2016 від 16.09.2016 року, № 102-2016 від 16.09.2016 року, № 103-2016 від 16.09.2016 року, № 101-2016 від 16.09.2016 року, № 105-2016 від 31.10.2016 року, № 100-2016 від 16.09.2016 року, № 96-2016 від 16.09.2016 року, №99-2016 від 16.09.2016 року, №9-2020 від 24.01.2020 року, №2-2022 від 14.01.2022 року, №6-2022 від 14.01.2022 року, №5-2022 від 14.01.2022 року, №1-2022 від 14.01.2022 року, № 4-2022 від 14.01.2022 року, а саме за вказаними справами робота не ведеться та керівництво СКП ВП не здійснює контроль за веденням справ та не здійснює їх перевірку.

При цьому, за вказаними СКСП в цілому не надано гриф обмеженого доступу.

Також проведеною перевіркою встановлено, що СКСП ведуться у порушення вимог п. 22 розділу VI «Інструкції про організацію оперативно-розшукової діяльності та негласної роботи оперативними підрозділами Національної поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 05.05.2016 року № 07.

Крім того, виявленні порушення при перевірці контрольно-наглядової справи (далі - КНС) №28 від 12.04.2023 року, №72 від 08.12.2023 року, №58 від 07.10.2022 року щодо контролю за особою, яка перебуває під домашнім арештом, а саме роботи за КНС не ведуться, вказані справи заведені не належним чином, відсутні рапорти перевірки осіб та доручення щодо заведення таких справ.

Встановлені порушення вимог порядку, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 року №757.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 31.01.2023 року № 293 заступник начальника відділення - начальник СКП ВП майор поліції ОСОБА_1 є відповідальний за експлуатацію та технічний стан службового автотранспорту закріпленого за СКП ВП («Dacia Logan» н.з. НОМЕР_1 , «ВАЗ-21140» н.з. НОМЕР_2 , «ВАЗ-2107» н.з. НОМЕР_3 , «ВАЗ-2106» н.з. НОМЕР_4 ).

Так, відповідно до наказів ВП «Про призначення складу конвойного наряду» від 04.01.2023 року № 1к, від 04.01.2023 року № 2к, від 12.01.2023 року № 4к, від 13.01.2023 року № 5к, від 18.01.2023 року №6к, від 18.01.2023 року № 7к, від 20.01.2023 року №13к, від 23.01.2023 року № 14к, від 06.02.2023 року № 24к, від 07.02.2023 року № 26к, від 10.02.2023 року № 29к, від 10.02.2023 року № 30к, від 25.02.2023 року № 49к, від 27.02.2023 року № 50к, від 28.02.2023 року №51к, від 06.03.2023 року № 55к, поліцейські сектору кримінальної поліції ВП здійснювали конвоювання взятих під варту осіб на службових автомобілях, що закріплені за СКП ВП, при цьому записи до книги виїзду та повернення АМТ ВП (інв. № 786 від 08.07.2021 року) не здійснювали, відповідний інструктаж перед виїздом на службовому автотранспорті не проходили, що підтверджується журналом обліку інструктажів ВП (інв. № 899 від 24.02.2023 року).

Крім цього, службові автомобілі закріплені за сектором кримінальної поліції ВП не укомплектовані відповідно до вимог ПДР України, а саме:

-«ВАЗ-21140» н.з.0396, не укомплектований буксирувальним тросом, світловідбиваючим жилетом, знаком аварійної зупинки та копією технічного паспорту, вказаний автомобіль знаходився у дуже брудному стані, в салоні якого знаходились недопалок сигарети, сміття та пусті жерстяні банки, пластикові пляшки від напоїв;

-«ВАЗ-2106» н.з. НОМЕР_5 , не укомплектований буксирувальним тросом, світловідбиваючим жилетом та копією технічного паспорту, вказаний автомобіль знаходився у брудному стані, в багажному відділенні якого знаходилося сміття та пусті пляшки від напоїв;

-«Dacia Logan» н.з. НОМЕР_6 , не укомплектований буксирувальним тросом, світловідбиваючим жилетом та копією технічного паспорту, вказаний автомобіль знаходився у брудному стані;

-«ВАЗ-2107» н.з. НОМЕР_7 , не укомплектований знаком аварійної зупинки, світловідбиваючим жилетом та копією технічного паспорту, у салоні вказаного автомобіля вогнегасник повністю покритий іржею, у багажному відділенні знаходилось сміття, пуста пляшка від напоїв, у пластиковому контейнері знаходилась їжа вкрита пліснявою.

Під час перевірки службового автотранспорту встановлені розбіжності фактичних показників одометра з показниками, які поліцейськими СКП ВП були внесені до журналу виїзду та повернення АМТ ВП (інв. № 786), а саме: «ВАЗ-2107» н.з. НОМЕР_7 , (фактичний показник одометра - 93634, записаний - 93588), ВАЗ-21140» н.з. НОМЕР_8 , (фактичний показник одометра - 288245, записаний - 288395).

Опитаний під час службового розслідування начальник сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції ГУНП майор поліції ОСОБА_1 відмовився надавати будь-які пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, посилаючись на статтю 63 Конституції України».

З урахуванням викладеного, дисциплінарна комісія вважає, що вказані вчинки дискредитують звання поліцейського, майор поліції ОСОБА_1 вчинив діяння, несумісне зі званням поліцейського, оскільки скоїв проступки, які суперечать покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підривають довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, а також унеможливлюють подальше виконання ним обов`язків поліцейського.

07.06.2023 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області прийнято наказ №1052к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП» ( том №1 а.с. 19-22, 68-75).

Згідно з пунктом 5 наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 07.06.2023 року №1052к за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1 статті 15, абзацу 2 частини 1 статті 19 Закону України «Про звернення громадян», пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, пункту 5 розділу І Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 року № 757, підпункту 2 пункту 1 наказу НП України від 12.10.2018 року № 945, абзацу 1 розділу «завдання та обов`язки» посадової інструкції № 45.3/2-215дск, Присяги поліцейського, що виразилось у не вжитті заходів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під час розгляду заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо вчинення кримінальних правопорушень та затвердженні висновків про списання до справи матеріалів за вказаними заявами, не проведенні об`єктивної та повної перевірки за заявами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не здійснення контролю за веденням дорожньої документації та порядком використання службових транспортних засобів, закріплених за сектором кримінальної поліції, не здійснення контролю за веденням справ контрольно-спостережного провадження, не забезпеченні приведення грифів обмеження доступу витягів з посадових інструкцій оперативних працівників у відповідність до вимог нормативних актів, тобто скоєнні в умовах воєнного стану проступку, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, до заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_1 (0046750) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Відповідно до власноручного підпису позивач був ознайомлений з наказом від 07.06.2023 року №1052к 14.06.2023 року (том №1 а.с.71).

09.06.2023 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області прийнято наказ №373о/с про звільнення майора поліції ОСОБА_1 (0046750) заступника начальника відділення поліції начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції з 09.06.2023 року відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Підстава: наказ ГУНП в області від 07.06.2023 року №1052к (а.с. 18, 100 т.1).

З вказаним наказом №373о/с від 09.06.2023 року позивач був ознайомлений 14.06.2023 року, що підтверджується його власноручним підписом (том №1 а.с.67).

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірні накази є протиправними та підлягають скасуванню.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII в редакції на час спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Приписам частин першої та другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут Національної поліції України) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 13, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Приписами ч.ч. 1-3, 7 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування, визначена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі - Порядок № 893).

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку № 893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1, 13 розділу V Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що недотримання працівником Національної поліції службової дисципліни, неналежне виконання обов`язків поліцейського, має наслідком вчинення ним дисциплінарного проступку та можливості подальшого притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. При цьому, обставини дисциплінарного проступку мають встановлюватись під час службового розслідування.

Колегія суддів зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування є переважним (дискреційним) правом начальника ГУНП, здійснюється з урахуванням обставин у справі та потребує наведення фактів неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 12.12.2019 року у справі №816/70/16, від 01.04.2020 року у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 року у справі № 826/4681/18.

В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №373 о/с від 09.06.2023 року про звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» прийнятий у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.06.2023 року №1052к, прийнятого за наслідками проведеного службового розслідування, оформленого висновком від 07.06.2023 року та затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області 07.06.2023 року.

За вказаним висновком під час службового розслідування були встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1 статті 15, абзацу 2 частини 1 статті 19 Закону України «Про звернення громадян», пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, пункту 5 розділу І Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, підпункту 2 пункту 1 наказу НП України від 12.10.2018 року № 945, абзацу 1 розділу «завдання та обов`язки» посадової інструкції № 45.3/2-215дск та Присяги поліцейського.

За змістом висновку службового розслідування щодо позивача встановлено, він: не вжив заходів щодо повернення до СВ ВП для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, а затвердив висновок про списання до справи ВП, незважаючи на наявність в матеріалах (за заявами до ЄО ВП за №3605, №3408 та №3638) ознак вчинення кримінального правопорушення; затвердив висновки, по яким встановлено факт передчасного списання до справи ВП матеріалів ЄО (№2907, №3251 та №4239); під час перевірки службової діяльності особового складу СКП ВП виявлені факти порушення вимог наказу НП України від 12.10.2018 №945; не здійснював контроль за веденням справ контрольно-спостережного провадження (СКСП) та їх перевірку; СКСП ведуться у порушення вимог п. 22 розділу VI «Інструкції про організацію оперативно-розшукової діяльності та негласної роботи оперативними підрозділами Національної поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 05.05.2016 року № 07; та будучи відповідальним за експлуатацію та технічний стан службового автотранспорту відповідно до наказу начальника ГУНП у Дніпропетровській області від 31.01.2023 року №293, не здійснював контроль за веденням книги виїзду та повернення АМТ ВП та журналу обліку інструктажів, службові автомобілі закріплені за сектором кримінальної поліції ВП не укомплектовані відповідно до вимог ПДР України, встановлені розбіжності фактичних показників одометра з показниками, які поліцейськими СКП ВП були внесені до журналу виїзду та повернення АМТ ВП; службовий бокс перебуває у незадовільному стані, не прибрано, картонні коробки та автомобільні шини розкидані в хаотичному порядку, в боксі знаходяться каністри та бочки з паливом.

Разом з цим, належних доказів висновкам про те, що «в усіх, без винятку, витягах з посадових інструкцій оперативних працівників закріплених за лініями роботи або з розкриття окремих видів кримінальних правопорушень, не зазначено гриф обмеженого доступу», відповідачем не надано, матеріали справи не містять.

Твердження у висновку службового розслідування про те, що СКСП ведуться у порушення вимог п. 22 розділу VI «Інструкції про організацію оперативно-розшукової діяльності та негласної роботи оперативними підрозділами Національної поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 05.05.2016 року № 07, необґрунтоване, оскільки не конкретизоване, в чому полягає порушення, по яким справам та ким порушено, що ставить під сумнів, що такі справи були предметом перевірки.

Відповідно до наданої суду копії наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 31.01.2023 року №293 «Про закріплення працівників Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за службовими транспортними засобами та призначення відповідальних за автотранспортну діяльність» у ВП №3 КРУП відповідальний за експлуатацію за технічний стан заступник начальника ВП з превентивної діяльності №3 КРУП капітан поліції ОСОБА_15 (а.с.21-24 т.2), а відтак, висновки службового розслідування в цій частині не відповідають фактичним обставинам, зворотнього відповідачем не доведено.

Долучені відповідачем до матеріалів справи копії Книги виїзду та повернення АМТ №943 н/т від 01.01.2023 року та Журналу №944 н/т від 01.01.2023 року не можуть бути враховані судом в якості доказу неналежного ведення книги виїзду та повернення АМТ ВП та журналу обліку інструктажів, оскільки вони стосуються Відділення поліції №2.

Доказів зафіксованих «фактичних» показників однометрів, вказаних у висновку службового розслідування, також не надано відповідачем.

Отже, належних доказів не здійснення позивачем контролю за веденням дорожньої документації та порядком використання службових транспортних засобів відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлення фактів не вжиття заходів щодо повернення матеріалів до СВ ВП для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та затвердження висновків про списання матеріалів ЄО до справи ВП (по заявам № 3605, №3408 та №3638, а також №2907, №3251 та №4239) не доводить вчинення позивачем діяння, несумісного зі званням поліцейського, а відтак не є самостійною підставою для висновку про вчинення поліцейським дій, що дискредитують орган поліції та подальшу несумісність із проходженням служби.

Наведені обставини засвідчують неповноту проведеної щодо позивача службової перевірки, без об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок.

Матеріалами службового розслідування не доведено наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, про який йдеться у висновку службового розслідування, не було визначено, які саме дії (бездіяльність) позивача призвели до негативних наслідків (їх тяжкість), не доведено і фактів порушення позивачем Присяги поліцейського.

Констатуючи про вчинення позивачем дисциплінарного проступку відповідачем конкретно не зазначено та не доведено відповідними доказами, які саме дії позивача кваліфіковано відповідачем як такі, що дискредитують звання працівника поліції та підривають довіру до органів Національної поліції України.

При цьому, апеляційний суд беручи до уваги факти, які були встановлені під час службового розслідування та обране за його результатами дисциплінарне стягнення щодо позивача, зазначає про не врахування в повному обсязі характеру проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, у зв`язку з чим до позивача безпідставно застосовано найсуворіше дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий вид дисциплінарного стягнення не є співмірним з тими порушеннями, які допустив позивач під час виконання обов`язків поліцейського та які встановлені під час службового розслідування.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07 червня 2023 року №1052к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції» в частині, що стосується майора поліції ОСОБА_1 , і як наслідок, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 09 червня 2023 року №373о/с.

Щодо поновлення на посаді, яку позивач обіймав на момент звільнення, та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

За приписами частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до статті 240-1 КЗпП України, у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №804/958/16 зазначено, що з аналізу статті 235 КЗпП України вбачається, що в разі встановлення незаконного звільнення, суд обмежений правами щодо поновлення такого працівника на посаді, а саме, суд може поновити таку особу лише на роботі, з якої працівника було звільнено.

Враховуючи протиправність наказу відповідача про звільнення позивача зі служби, наявні правові підстави для поновлення майора поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 10 червня 2023 року.

У пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року.

Так, згідно з вимогами пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку №100).

Згідно з наданої суду довідки ГУНП в Дніпропетровської області від 11.07.2023 року №2044 грошове забезпечення позивача станом на день звільнення складало:

- посадовий оклад: квітень 2023 року 3000,00 грн., травень 2023 року -3000,00 грн.;

- оклад за спеціальним званням: квітень 2023 року 2000,00 грн., травень 2023 року - 2000,00 грн.;

- надбавка за стаж служби в поліції: квітень 2023 року 2500,00 грн., травень 2023 року 2500 грн.;

- надбавка за специфічні умови проходження служби: квітень 2023 року 4500,00 грн., травень 2023 року 4500,00 грн.;

- надбавка за роботу в умовах режимних обмежень: квітень 2023 року 450,00 грн., травень 2023 року 450,00 грн.;

- премія: квітень 2023 року 25072,76 грн., травень 2023 року 25067,58 грн (том №2 а.с.122).

Середньомісячне грошове забезпечення позивача за квітень-травень 2023 року становить (37522,76грн. + 37517,58грн.) / 2 = 37520,17 грн.

Середньоденне грошове забезпечення позивача за квітень-травень 2023 року становить (37522,76грн. + 37517,58грн.)/61 календарних днів = 1230,17 грн.

Суд зазначає, що період вимушеного прогулу позивача складає 101 день та обраховується, починаючи з першого дня після звільнення - з 10.06.2023 року по день прийняття рішення суду про поновлення позивача на роботі, тобто по 18.09.2023 року.

Враховуючи викладене, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на його користь з відповідача, становить 124247,17грн. (1230,17грн. х 101).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15 лютого 2019 року у справі №826/6583/14, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Отже, стягненню підлягає сума середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно із пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 25000 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

За змістом частини першої статті 73 і статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Водночас, позивачем жодним чином не обґрунтовано вимоги про стягнення моральної шкоди, не надано суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між протиправним діями (бездіяльністю) відповідача у спірних правовідносинах, та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року в адміністративній справі №160/14123/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року в адміністративній справі №160/14123/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10.04.2024 року.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко