Справа № 440/8893/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 р. Справа № 440/8893/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2023, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава, повний текст складено 22.12.23 по справі № 440/8893/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач; ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), у якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №56 від 10 травня 2023 року про відмову призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 квітня 2023 року про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10 серпня 1984 року по 19 листопада 1994 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10 травня 2023 року №56 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 травня 2023 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10 серпня 1984 року по 09 листопада 1994 року на посадах в Управлінні виробничих підприємств "Дальморепродукт" (перейменоване у виробниче об`єднання "Дальморепродукт").

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 10.08.1984 по 09.11.1994, оскільки дата наказу про звільнення внесена частково, чим порушено п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» № 58 від 29 липня 1993 року. Із трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.06.1984 вбачається, що у записі про період роботи з 10.08.1984 по 09.11.1994 дата наказу про звільнення внесена частково, (а саме у графі 4 зазначено лише пр. 2117 від 23.) місяць та рік видачі наказу відсутній чим порушено п.2.27 Інструкції № 58. Таким чином наявні невідповідності, які містяться в трудовій книжці за період роботи з 10.08.1984 по 09.11.1994 за умови не підтвердження вказаного періоду роботи іншими документами (копіями відповідних наказів по підприємству, даними щодо нарахування, виплати заробітної плати) виключають можливість зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу позивача. Наявність записів у трудовій книжці про періоди роботи не звільняє від врахування інших умов встановлених Законом № 1058-IV, Порядком № 637, Порядком № 22-1 необхідних для призначення пенсії за віком. Просить врахувати, що органами Пенсійного фонду не покладається відповідальність на позивача щодо порушення порядку заповнення трудової книжки підприємствами, установами, організаціями, а тільки зазначаються правові наслідки за порушення порядку заповнення трудової книжки, зокрема, не зарахування періоду до страхового стажу. Звертає увагу на те, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за умови подання додаткових матеріалів на підтвердження періодів роботи. Інших документів, які б підтверджували період роботи з 10.08.1984 по 09.11.1994, позивачем не надано, відповідно, в Головного управління відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи 10.08.1984 по 09.11.1994.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і сторонами не заявлялись клопотання про розгляд справи за їх участі, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 02.05.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком та з пакетом документів.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 02.05.2023 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

10.05.2023 за результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №56 /а.с. 39/, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що згідно з наданими документами страховий стаж становить 25 років 1 місяць 29 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 29.06.1984 до страхового стажу не зараховано період роботи з 10.08.1984 по 09.11.1994, оскільки дата наказу про звільнення внесена частково, чим порушено п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110.

Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 10.05.2023 №56 про відмову у призначенні пенсії за віком та звернувся до суду даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача з 10.08.1984 по 09.11.1994 на посадах в Управлінні виробничих підприємств "Дальморепродукт" (перейменоване у виробниче об`єднання "Дальморепродукт") підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 , однак неправомірно не був зарахований пенсійним органом до страхового стажу позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Таким чином, для призначення пенсії за віком позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком мав досягти 60 років та мати страховий стаж не менше 30 років.

Колегія суддів ураховує, що між сторонами не існує спору про досягнення позивачем на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком 60 років.

За розрахунком ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії підтверджений страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 1 місяць 29 днів /а.с. 40/, про що також зазначено в оскаржуваному рішенні.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу відмови відповідача зарахувати період роботи позивача з 10.08.1984 по 09.11.1994 на посадах в Управлінні виробничих підприємств "Дальморепродукт" (перейменоване у виробниче об`єднання "Дальморепродукт"; підприємство знаходиться на території рф) через недоліки в оформленні записів в трудовій книжці за цей період.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи згідно з трудовою книжкою з 10.08.1984 по 09.11.1994 у спірному рішенні та в апеляційній скарзі вмотивовано тим, що у трудовій книжці позивача дата наказу про звільнення внесена частково, чим порушено п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637 у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, перелік яких наведено вище, у тому числі виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 29.06.1984 ОСОБА_1 /а.с. 10-23/:

- 10.08.1984 позивач прийнятий котельним машиністом п/заводу " ОСОБА_2 " Управління виробничих підприємств "Дальморепродукт" (підстава - наказ №3828 від 23.08.1984 ) (запис № 10);

- 12.10.1984 - переведений котельним машиністом на плавзавод ОСОБА_3 (підстава - зап. №4609 від 11.10.1984 ) (запис № 11);

- 21.01.1985 - переведений котельним машиністом на плавзавод ОСОБА_4 (підстава - зап. №350 від 21.01.1985 ) (запис № 12);

- 10.10.1985 - переведений котельним машиністом на плавзавод Тухачевський (підстава - зап. №4870 від 10.10.1985 ) (запис № 13);

- 19.03.1987 - переведений котельним машиністом на плавзавод Уборевич (підстава - зап.№1521 від 19.03.1987) (запис № 14);

- 01.12.1988 Управління виробничих підприємств "Дальморепродукт" перейменовано у виробниче об`єднання "Дальморепродукт" (підстава: наказ №1501 від 24.10.1988) (запис №15);

- 12.11.1988 - переведений котельним машиністом п/з В. Блюхер (підстава - зап. №528 від 11.11.1988 ) (запис № 16);

- 09.11.1994 - позивач звільнений за власним бажанням, ст. 31 КзПП РФ (підстава - наказ №2117 від 28) (запис № 17).

У записі №17 відсутня повна дата наказу, на підставі якого внесено запис №17 до трудової книжки позивача.

В той же час, записи про роботу, що внесені у трудову книжку ОСОБА_1 за час роботи в Управлінні виробничих підприємств "Дальморепродукт", яке було перейменовано у виробниче об`єднання "Дальморепродукт", засвідчені підписом та печаткою підприємства.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу.

До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N110 (у редакції, чинній на час внесення до трудової книжки спірного запису), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 2.27 цієї Інструкції №162 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Пунктом 4.1 Інструкції №162 передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Отже, обов`язок щодо заповнення трудової книжки у цьому випадку покладався на власника або уповноважений ним орган, а не на працівника, як і обов`язок внести виправлення у спосіб, передбачений законодавством.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

На противагу доводам апеляційної скарги колегія суддів уважає, що такі недоліки в заповненні трудової книжки як неповне/неправильне зазначення дати наказу про звільнення за наявності інших реквізитів (підпис, печатка) та відсутності очевидних виправлень в трудовій книжці є суто формальними недоліками та не можуть бути законною підставою для відмови в зарахуванні страхового стажу для призначенні пенсії.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідачами не надано до суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача з 10.08.1984 по 09.11.1994 на посадах в Управлінні виробничих підприємств "Дальморепродукт", яке було перейменовано у виробниче об`єднання "Дальморепродукт".

Отже, така обставина як не повна дата чи відсутність у трудовій книжці відомостей про дату наказу про звільнення з роботи, що зазначений як підстава для внесення запису №17, у даному випадку є формальною.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за умови подання додаткових матеріалів на підтвердження періодів роботи, зокрема уточнюючих довідок, які б підтверджували період роботи з 10.08.1984 по 09.11.1994.

Водночас стверджуючи про можливість надання уточнюючих довідок, відповідач замовчує ту обставину, що через введення в країні воєнного стану та припинення роботи дипломатичних представництв позивач позбавлений можливості звернутися до уповноважених органів або архівних установ, які знаходяться на території рф, з метою отримання уточнюючої довідки про період роботи з 10.08.1984 по 09.11.1994 на посадах в Управлінні виробничих підприємств "Дальморепродукт".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що несвоєчасне, неналежне або взагалі відсутність можливості проведення перевірки або отримання уточнюючих довідок не можуть позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

А тому неточні записи в трудовій книжці не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, враховуючи стаж, який вона заробила на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україною у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво та обмін поштою з країною-агресором та неможливістю зробити запит до архівних установ на підтвердження наявності відповідного стажу

Враховуючи викладене, в даному випадку при обставинах, що склались у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією першої по відношенню до громадян України - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави місцезнаходження підприємств, що розташовані на території російської федерації та неможливості отримання у зв`язку з цим уточнюючої довідки про дійсність запису в трудовій книжці, порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що період роботи позивача з 10.08.1984 по 09.11.1994 на посадах в Управлінні виробничих підприємств "Дальморепродукт" (перейменоване у виробниче об`єднання "Дальморепродукт") підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 , однак неправомірно з суто формальних причин не був зарахований пенсійним органом до страхового стажу позивача.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 по справі № 440/8893/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко