Справа № 600/7634/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/7634/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради викладену у листі № 21/02-15/2327 від 17.10.2023 року щодо відмови ОСОБА_3 у наданні статусу внутрішньо переміщеної особи;

- зобов`язати Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради прийняти рішення про взяття на облік ОСОБА_1 як тимчасово переміщеної особи, включити її до реєстру внутрішньо переміщених осіб та видати довідку про підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернулась до відповідача з заявою про надання статус внутрішньо переміщеної особи (далі - ВПО), однак рішенням Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради їй відмовлено в наданні статусу у зв`язку з тим, що позивачем не надано витягу з реєстру територіальної громади. Позивач зазначає, що для підтвердження статусу ВПО працівнику відповідача на месенджер було надано фотокопії виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 12.02.2014, табель успішності за 2012/2013 роки Горлівського НВК "ЗОШ І-ІІІ ступенів №12 - багато профільний ліцей", довідку про місце реєстрації Горлівської міської ради. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем подано відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечує проти позовних вимог. Вказує, що у зв`язку з неподання доказів , передбачених абз. 2 пункту 4 Порядку №509 позивачу правомірно відмовлено в наданні статусу ВПО.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_1 - позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка донецької області. Батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В матеріалах справи наявна довідка №3373 від 20.07.2006 р. надана Горлівською міською радою Донецької області про те, що ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_1 (2003 р.н.) прописані за адресою АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи наявний табель успішності поведінки та відвідування НВК за 2012/2013 навчальний рік учениці 3-Г класу Горлівського НВК "ЗОШ І-ІІІ ступенів №12 - багатопрофільний ліцей" на ОСОБА_6 .

Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого у ЦПМСД №4 амб.4 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , перебувала на стаціонарному лікуванні з 30.01.14 р. по 12.02.14 р.

17.10.2023 р. відповідач листом відмовив позивачу у наданні статусу внутрішньо переміщеної особи та відповідно у видачі довідки про взяття на облік як ВПО, з підстав не надання витягу з реєстру територіальної громади, що підтверджує факт реєстрації, а також не надано доказів, що підтверджують факт проживання на території адміністративно - територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 року №1706-VII (далі - Закон №1706-VII).

Відповідно до ст.1 Закону № 1706-VII від 20.10.2014 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частинами 1-4 ст.4 Закону № 1706-VII від 20.10.2014 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник).

Частиною сьомою статті 4 Закону №1706-VІІ обумовлено, що разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності (за наявності), документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

У передбаченому абзацом третім цієї частини випадку уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов`язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу.

Приписами частини десятої статті 4 Закону № 1706-VІІ визначено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;

4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з`явилися підстави, визначені у статті 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до суду.

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи передбачено Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 року (далі - Порядок №509).

Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку №509 визначено, що під час подання заяви про взяття на облік заявник пред`являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію/декларації місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; копії документів, до яких вносилися відомості про місце проживання, або витяг з реєстру територіальної громади, або е-паспорт/е-паспорт для виїзду за кордон, які містять відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання (у тому числі виданих/сформованих на ім`я батьків (одного з батьків) або інших законних представників) або відомості щодо навчання на відповідних територіях; фотографії; відеозаписи тощо);

Відповідно до пункту 8 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); 4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Отже, з урахуванням вищезазначених норм законодавства, вбачається, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в ст.1 Закону №1706-VIІ, на момент їх виникнення, зокрема, залишення свого місця проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 року по справі №310/8280/16-а, у постанові від 06.03.2018 року у справі №234/8701/17, у постанові від 22.11.2018 року у справі № 265/3453/17.

Отже, позивач має право надати будь-які підтверджуючі документи, що не спростовують факту його перебування на адміністративно-територіальної одиниці з якої він вимушений був переїхати у зв`язку з обставинами зазначеними у статті 1 Закону №1706-VII.

Так в обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що проживав у м. Горлівка Донецької області. На підтвердження перебування позивача на адміністративно-територіальної одиниці з якої він був вимушений переїхати у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України №1706-VII, позивачем надано свідоцтво про народження НОМЕР_1 ОСОБА_1 - позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка донецької області. Батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; довідка №3373 від 20.07.2006 р. надана Горлівською міською радою Донецької області про те, що ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_1 (2003 р.н.) прописані за адресою АДРЕСА_1 ; табель успішності поведінки та відвідування НВК за 2012/2013 навчальний рік учениці 3-Г класу Горлівського НВК "ЗОШ І-ІІІ ступенів №12 - багатопрофільний ліцей" на Панфілову Єву, копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого у ЦПМСД №4 амб.4 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , перебувала на стаціонарному лікуванні з 30.01.14 р. по 12.02.14 р.

Отже, розглядаючи заяву позивача, відповідач зобов`язаний був перевірити обставину, зазначену позивачем, та за наслідком розгляду заяви або видати довідку ВПО або прийняти обґрунтоване рішення про відмову у видачі довідки у відповідності до діючого законодавства.

Обґрунтованість полягає в тому, що суб`єкт владних повноважень враховує всі обставини, що мають значення для прийняття рішення з чітким викладання мотивів та підстав, з яких він відмовляє (в даному випадку) у задоволенні заяви особи.

Дослідивши зміст відповіді відповідача за №21/02-15/2327 від 17.10.2023, судом встановлено, що відповідач відмовив у видачі довідки з наступних мотивів: не надання доказів, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої було здійснено внутрішнє переміщення.

Відповідно до абз. 6 пункту 9 Порядку, у разі коли документи та/або інформація, що необхідні для взяття заявника на облік за новим фактичним місцем проживання/перебування, не містяться в інформаційно-комунікаційних системах, такі документи та/або інформація отримуються уповноваженим органом без участі заявника шляхом здійснення інформаційного запиту.

Крім того, у відзиві на позовну заяву сам відповідач звертає увагу, що на сьогоднішній день законодавством України не обмежені можливості направлення звернень до уповноваженого органу - відповідача із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та долученням до неї доказів, що підтверджували б внутрішнє переміщення, у зв`язку з відсутністю в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, що спричинили внутрішнє переміщення.

Таким чином, відповідач має право, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів або необхідності уточнення даних позивача звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючих документів, що містять відомості про реєстрацію місця проживання.

Суд зауважує, що оскаржуване рішення містить лише посилання на те, що не надано доказів, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої було здійснено внутрішнє переміщення, водночас, жодних дій з метою уточнення вказаної інформації відповідачем здійснено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що рішення відповідача є необґрунтованим та винесеним без повного зв`язування всіх обставин.

Доводи відповідача, зазначені у відзиві, як підстави відмови позивачу у взятті його на облік як внутрішньо переміщеної особи, суд також відхиляє як необґрунтовані.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

За таких обставин, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню частково шляхом визнання протиправною відмови Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради викладену у листі № 21/02-15/2327 від 17.10.2023 року щодо відмови ОСОБА_3 у наданні статусу внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з чим порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 3 ст. 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради викладену у листі № 21/02-15/2327 від 17.10.2023 року щодо відмови ОСОБА_3 у наданні статусу внутрішньо переміщеної особи.

3. Зобов`язати Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради судовий збір в сумі 536,80 грн.

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , документ № НОМЕР_2 )

Відповідач - Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради (вул. Героїв Майдану, 176, м. Чернівці, 58029, Код

Суддя І.В. Маренич