Справа № 340/722/24
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/722/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1116-UА0048304 від 05.07.2023 року Головного управління ДПС у Кіровоградській області на ім`я ОСОБА_1 , яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" у сумі 74880,00 грн за 2022 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є засновником фермерського господарства «Великожон» (), основними видами діяльності якого є вирощування зернових та технічних культур. Нежитлові будівлі, які належать йому на праві власності, використовувались фермерським господарством, а тому вони не є об`єктами оподаткування у розумінні вимог п.п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи що позивач є власником об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення (господарського двору), загальною площею 1152 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим він є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік.

На адресу позивача сформовано та надіслано податкове повідомлення-рішення Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області про визначення податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, яке сплачується фізичними особами, які є платниками об`єктів нежитлової нерухомості №0-1116-UА0048304 від 05.07.2023 року.

Підпунктом 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування. Згідно пункту "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Позивач є власником об`єктів нерухомості (нежитлових будівель), які не віднесені до будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а тому є платником податку на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою від 12.02.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є засновником та головою фермерського господарства "Великожон" (), що підтверджується статутом ФГ "Великожон" та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.18-19).

Згідно договору оренди на земельну ділянку серії від 01.07.2022 року, позивач є орендарем земельної ділянки площею 1,1989 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :51:000:0430, яка розташована за адресою: с. Куколівка, Олександрійський р-н, Кіровоградська обл., вул. Центральна, 69а (а.с.29).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 05.02.2024 ОСОБА_1 є власником комплексу будівель та споруд виробничого призначення за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 429,6 кв.м. Комплекс включає такі об`єкти: літ. А - склад зберігання готової продукції, літ. Г - склад зберігання готової продукції, літ. Д - склад зберігання готової продукції, літ. Ж - будівля охорони, літ. ж - добудова, літ. ж1 - тамбур, літ. К - навіс, літ. Л - навіс, літ. М - склад зберігання готової продукції, літ. П - вбиральня, літ. І - вимощення, лт N - ворота (а.с.17).

05 липня 2023 року Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено до сплати податкове зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, яке сплачується фізичними особами, які є платниками об`єктів нежитлової нерухомості №0-1116-UА0048304 (а.с.9).

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносин врегульовані Податковим кодексом України.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

За приписами п.п.266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування. Так, підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Слід зауважити, що встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є засновником та керівником фермерського господарства «Великожон» (), основним видом діяльності якого є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Належний позивачеві комплекс будівель, розташований за адресою: с. Куколівка, Олександрійський р-н, Кіровоградська обл., вул. Центральна, 69а, позивач вирішив використовувати в діяльності ФГ "Великожон", що підтверджується рішенням позивача, наказом №2 від 06.02.2018 (а.с.93).

Матеріали справи містять документальні докази того, що комплекс будівель, розташований за адресою: с. Куколівка, Олександрійський р-н, Кіровоградська обл., вул. Центральна, 69а, позивач використовує в діяльності ФГ "Великожон" (а.с.15-16, 20-57).

Фермерське господарство, в розумінні частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 973-IV, є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Зазначене спростовує доводи відповідача, що позивач не надав жодних достеменних доказів, які підтверджують факт безпосереднього використання ним вищезазначених об`єктів нерухомості у сільськогосподарській діяльності.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

З наведеного вбачається, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

В свою чергу податковий орган не довів, що позивач використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-який іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності спосіб.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі №380/10802/22 від 09 травня 2023 року.

Відповідач послався на те, що позивач не звернувся до податкового органу з заявою для проведення звірки в порядку п.п.266.7.3. п.266.7 ст.266 ПК України, а тому права на пільгу не має.

Згідно п.п.266.7.3. п.266.7 ст.266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:

- об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;

- розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;

- права на користування пільгою із сплати податку;

- розміру ставки податку;

- нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Суд бере до уваги той факт, що така звірка є правом платника податку, а тому факт того, що позивач таким правом не скористався, не може бути поставлене йому в провину та взяте в якості підстави для нарахування податкового зобов`язання.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника, яка використовується ним у своїй діяльності.

Відтак, нерухомість за цією адресою не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, а тому спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 24 квітня 2020 року у справі № 540/2206/19, щодо застосування пп. «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.

Відповідно до частин першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у сумі 1211,20 грн. (а.с.60) підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1116-UА0048304 від 05.07.2023 року, винесене Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області на ім`я ОСОБА_1 , яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" у сумі 74880,00 грн за 2022 рік.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 121,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (ЄДРПОУ ВП 43995486).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА