Справа № 460/12204/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2024 року м. РівнеСправа №460/12204/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області, відповідач-2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 09.05.2023 №74;

зобов`язати відповідача-1 призначити пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 22.02.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.02.2023 позивачу виповнилося 60 років, у зв`язку з чим 02.05.2023 вона звернулася до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії за віком. При розгляді заяви позивача щодо призначення пенсії відповідач не зарахував до загального страхового стажу період роботи з 01.08.1985 по 23.12.1996. Підставою для незарахування такого періоду вказано на відсутність довідки про реорганізацію/перейменування підприємства, а також в даті прийняття на роботу наявне виправлення. Зазначила, що на підтвердження факту прийняття на роботу нею було подано довідку Комунального підприємства «Рівненський міський трест зеленого господарства» від 27.02.2023 №87, яка підтверджує прийняття на роботу в комунальне підприємство «Рівненський міський трест зеленого господарства» 01.08.1985, відповідно до наказу від 01.08.1985 №56-к, а також про перейменування вказаного підприємства з 31.07.2000. Крім того, вказала, що факт заповнення трудової книжки 08.05.1986, а перший запис в ній датований 01.08.1985 не суперечить чинному законодавству. Зауважила, що в оскаржуваному рішенні не зазначений жодний нормативний акт, на підставі якого відмовлено у призначенні пенсії по віку. Позивач вважає, що відповідач-2 протиправно відмовив їй в призначенні пенсії за віком, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 23.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачами відзиву.

Відповідач-1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, а починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років. Відтак, основною умовою визначення права особи на пенсію, є наявність на момент звернення страхового стажу 30 років. Наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. До заяви про призначення пенсії позивач долучила трудову книжку серії НОМЕР_1 , згідно якою до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1985 по 23.12.1996, оскільки відсутня довідка про реорганізацію/перейменування підприємства, а також в даті прийняття на роботу наявне виправлення. Звертає увагу, що трудова книжка позивача заповнена 08.05.1986, а на перше місце роботи ОСОБА_1 прийнята 01.08.1985. Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії за віком та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж станом на 02.05.2023 ОСОБА_1 становить 29 років 07 місяців 01 день. На підставі вищевикладеного, позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки на момент звернення у позивача відсутній необхідний страховий стаж, а саме: 30 років. Вважає, що відповідач-2 приймаючи спірне рішення, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач-2 подав відзив, у якому повністю підтримав позицію відповідача-1, викладену у його відзиві. Крім того, покликаючись до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зазначив, що записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Довідку про дату прийняття до роботи №87 від 27.02.2023 видало діюче підприємство, тобто підприємство має можливість видати довідку про реорганізацію. Вважає, що приймаючи рішення від 09.05.2023 №74 про відмову в призначенні позивачу пенсії, відповідач-2 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.02.2023 звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.02.2023 №74 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

Усунувши обставини, зазначені в рішенні від 14.02.2023 №74, що слугували підставою для відмови у призначенні пенсії, ОСОБА_1 02.05.2023 повторно звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, яку прийнято та зареєстровано за №1152.

Рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 09.05.2023 №74 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідної кількості страхового стажу. До загального страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.08.1985 по 23.12.1996, оскільки відсутня довідка про реорганізацію/перейменування підприємства, а також в даті прийняття на роботу наявне виправлення. Зауважено, що трудова книжка позивача заповнена 08.05.1986, а на перше місце роботи ОСОБА_1 прийнята 01.08.1985. Страховий стаж станом на 02.05.2023 становить 29 років 07 місяців 01 день. Необхідний страховий стаж для призначення пенсії становить 30 років.

Вважаючи рішення органу Пенсійного фонду від 09.05.2023 №74 протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до ст. 45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Для призначення позивачу пенсії за віком органом Пенсійного фонду зараховано страхового стажу 29 років 7 місяців 1 день, який з урахуванням ч.1 ст.26 Закону №1058-ІV є недостанім для призначення позивачу такої пенсії в 2023 році.

При цьому, згідно з оспорюваним рішенням, до страхового стажу позивача не зарахований період її роботи з 01.08.1986 по 23.12.1996.

До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII), відповідно до статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі статтею 62 Закону України №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують періоди роботи особи для зарахування до її страхового стажу, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи - довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Для визначення страхового стажу позивачем при зверненні до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії від 02.05.2023 було надано, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_1 (дата заповнення 08.05.1986), яка згідно із рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.03.2023 у справі №562/876/23, яке набрало законної сили 02.05.2023, належить ОСОБА_1 .

Суд встановив, що в трудовій книжці позивача наявні такі записи про роботу в Рівненському міському тресті зеленого господарства:

- 01.08.1985 прийнята на посаду техніка радгоспу «Квіти Рівне». Підстава: наказ №56-к від 01.08.1985 (запис №1);

- 13.03.1986 переведена на посаду агронома-хіміка радгоспу «Квіти Рівне». Підстава: наказ №24-к від 12.03.1986 (запис №2);

- 13.03.1986 зарахована на посаду агронома-хіміка радгоспу «Квіти Рівне». Підстава: наказ №22-к від 13.03.1986 (запис №3);

- 23.12.1996 звільнено за власним бажанням ст.38 КЗпП України. Підстава: наказ №82-к від 23.12.1996 (запис №5).

Суд звертає увагу, що органом Пенсійного фонду не зараховано позивачу весь період роботи з 01.08.1985 по 23.12.1996, а підставою для незарахування такого періоду роботи позивача до її страхового стажу відповідачі зазначають наявність виправлення в записі №1.

Суд зауважує, що за змістом трудової книжки НОМЕР_1 у період з 13.03.1986 по 23.12.1996 (записи №2 - №5) позивач працювала на посаді агронома-хіміка радгоспу «Квіти Рівне» Рівненського міського тресту зеленого господарства, в той час як в період з 01.08.1985 по 12.03.1986 (запис №1) позивач обіймала посаду техніка радгоспу «Квіти Рівне» Рівненського міського тресту зеленого господарства. При цьому, записи трудової книжки за період перебування позивача на посаді агронома-хіміка радгоспу «Квіти Рівне» Рівненського міського тресту зеленого господарства (з 13.03.1986 по 23.12.1996) не містять будь-яких виправлень чи неточностей.

Враховуючи викладене, покликання відповідачів, як на підставу незарахування трудової діяльності позивача у періоди з 13.03.1986 по 23.12.1996 (10 років 9 місяців 11 днів) до стажу роботи, на наявне виправлення в записі №1, суд вважає необґрунтованим, оскільки в трудовій книжці позивача наявні відповідні записи щодо спірного періоду роботи, які належно підтверджують її трудовий стаж. Відтак, незарахування вказаного періоду (загалом 10 років 9 місяців 11 днів) до страхового стажу позивача є протиправним.

Щодо незарахування позивачу періоду роботи з 01.08.1985 по 12.03.1986 (7 місяців 12 днів), суд зазначає таке.

Суд встановив, що в записі №1 дата прийняття на роботу (графа 2) містить виправлення, а саме: остання цифра року виправлена на 5 .

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму (п.2.8 Інструкції №58).

Згідно з п.2.9 Інструкції №58 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Відповідно до п.2.10 Інструкції №58 у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Таким чином, будь-які виправлення записів в трудовій книжці не допускаються, а зроблений неправильний запис має бути змінений на правильний відповідно до вимог Інструкції №58 власником або уповноваженим ним органом підприємства, а в разі ліквідації підприємства його правонаступником, а за його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

При цьому, суд зауважує, що за змістом приписів Інструкції №58, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників та внесення в них достовірних відомостей саме на роботодавців, в свою чергу, рядові працівники жодним чином не можуть впливати на ці обставини, тому невиконання роботодавцем наведених обов`язків не повинно позбавляти працівника, у даному випадку позивача, її конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Надана суду копія трудової книжки НОМЕР_1 не містить відомостей про зміну запису №1 відповідно до вимог п.2.10 Інструкції №58 шляхом визнання його недійсним із зазначенням правильного запису.

Разом з тим, довідкою Комунального підприємства «Рівненський міський трест зеленого господарства» від 27.02.2023 №87 підтверджено, що позивач дійсно була прийнята на роботу 01.08.1985 відповідно до наказу від 01.08.1985 №56-к.

Крім того, у записі №1 трудової книжки НОМЕР_1 зазначено, що до прийняття на роботу позивач вчилася в Дніпропетровському державному університеті. Запис внесено на підставі диплому КВ №678638 від 06.06.1985.

Таким чином, запис №1 трудової книжки з урахуванням довідки Комунального підприємства «Рівненський міський трест зеленого господарства» від 27.02.2023 №87 в повній мірі підтверджує зайнятість позивача в період з 01.08.1985 по 12.03.1986 в Рівненському міському тресті зеленого господарства відповідно до п.3 Порядку №637.

При цьому, покликання відповідачів на відсутність довідки про реорганізацію/перейменування підприємства, як на підставу незарахування вищевказаних періодів роботи позивача до її загального страхового стажу, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки за змістом трудової книжки НОМЕР_1 позивач продовжувала працювати в Рівненському міському тресті зеленого господарства у період з 24.12.1996 по 30.11.2020 (записи №6 - №9), який було зараховано органом Пенсійного фонду до загального трудового стажу позивача.

Крім того, довідкою Комунального підприємства «Рівненський міський трест зеленого господарства» від 27.02.2023 №87 також підтверджується, що Державне комунальне підприємство Рівненський міський трест зеленого господарства 31.07.2000 перейменоване в Комунальне підприємство Рівненський трест зеленого господарства, а 02.08.2021 в Комунальне підприємство «Рівненський міський трест зеленого господарства».

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення первинних бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним незарахування періоду роботи позивача з 01.08.1985 по 12.03.1986 в Рівненському міському тресті зеленого господарства до її страхового стажу.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача загалом понад 40 років страхового стажу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (02.05.2023) вона досягла віку 60 років 0 місяців 1 день.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач набула право на призначення пенсії за віком.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач-2 протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на підставі її заяви від 02.05.2023.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту та відновленню шляхом зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує положення частини першої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, згідно з якою пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач досягла пенсійного віку 21.02.2023, а звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відбулося 02.05.2023, то порушене право ОСОБА_1 слід відновити з 22.02.2023.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачами, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності спірного рішення, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 09.05.2023 №74 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 22.02.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька обл., 58002. ЄДРПОУ/РНОКПП 40329345)

Повний текст рішення складений 09 квітня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко