Справа № 140/35747/23
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/35747/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання Журомській І.М.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 ,

представника ФОП Скиданюк І.В. Кумановського Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за заявою Головного управління ДПС у Волинській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2023 до Волинського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, заявник) про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2 ).

Заява обґрунтована тим, що на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області, відповідно до направлень, посадовими особами податкового органу здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення фактичної перевірки магазину в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_2 . Проте ФОП ОСОБА_2 безпідставно відмовила посадовим особам заявника у допуску до проведення фактичної перевірки, про що було складено відповідний акт. Відмова платника від допуску посадових осіб до перевірки слугувала підставою для прийняття рішення від 13.12.2023 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, обґрунтованість якого заявник і просить суд підтвердити.

Ухвалою суду від 14.12.2023 вказану заяву залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 скасовано, а справу передано на розгляд суду першої інстанції.

05.04.2024 адміністративна справа надійшла до Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 08.04.2024 заяву залишено без руху.

09.04.2024 заявником усунуто недоліки в повній мірі.

Ухвалою від 09.04.2024 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання о 15:30 год 11 квітня 2024 року.

Представником ФОП ОСОБА_2 подано до суду відзив на заяву, який обґрунтовано тим, що у суду відсутня можливість повторно розглядати заяву податкової про арешт активів платника податків, оскільки Закон не передбачає додаткової судової перевірки обставин, що стали підставою для застосування адміністративного арешту майна платника податків, за межами 96 годин.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав з підстав наведених у ній та додатково пояснив, що застосування в даному випадку строку підтвердження судом адміністративного арешту майна платника податків було б надмірним формалізмом, оскільки приписами Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість оскарження ухвали суду, якою таку заяву може бути повернуто заявнику або відмовлено у відкритті провадження за заявою.

Представник ФОП ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечив з підстав викладених у відзиві. Крім того, вказав, що строк підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту 96 годин, не є процесуальним строком, а тому не може бути продовжений.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з огляду на таке.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 12.12.2023 № 2697-п «Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_2 » та виданих відповідно до нього направлень № 4188, № 4189 та № 4190 від 12.12.2023 на проведення фактичної перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_2 , посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області було здійснено виїзд для проведення фактичної перевірки вищезазначеного магазину.

Прибувши, 12.12.2023 за вказаною адресою посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області було здійснено контрольну закупку. Після пред`явлення службових посвідчень, наказу та направлень на проведення перевірки, продавець (особа яка здійснила розрахунок), відмовилася представитись та надати будь які документи, зателефонувала до ФОП ОСОБА_2 , яка через деякий час підійшла в магазин, ознайомилась з наказом на проведення фактичної перевірки, підписувати та отримувати його відмовилась, та не допустила до проведення фактичної перевірки.

Вказані обставини зафіксовано в актах від 12.12.2023, а саме: відмови від отримання копії наказу та від підпису в направленнях на перевірку № 4397/03-20-09-01-15, відмови у допуску до проведення фактичної перевірки № 4395/03-20-09-01-15, відмови від підписання (отримання) акту, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки та/або надання письмових пояснень платником податків № 4396/03-20-09-01-15

13.12.2023 в.о. начальника ГУ ДПС у Волинській області винесено рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

14.12.2023 ГУ ДПС у Волинській області звернулось до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14.12.2023 заяву вказану заяву залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 скасовано, а справу передано на розгляд суду першої інстанції.

05.04.2024 адміністративна справа надійшла до Волинського окружного адміністративного суду.

Право звернення до суду суб`єктом владних повноважень - податковим органом визначено статтею 94 Податкового кодексу України, а саме на суд покладено обов`язок перевірити обґрунтованість рішення контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Відтак, для здійснення судового контролю за рішенням податкового органу, яке зачіпає права та інтереси платника податків, податковий орган зобов`язаний звернутись до суду.

Зверненню податкового органу до суду передує процедура застосування адміністративного арешту, встановлена статтею 94 Податкового кодексу України, відповідно до якої, контролюючим органом може бути накладено арешт на майно платника податків, який полягає у обмежені або забороні платнику податків реалізацію прав розпорядження або користування його майном. Адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (пункт 94.1).

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків (пункт 94.6).

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено) (пункт 94.10).

Відповідно до підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Якщо заява про підтвердження адміністративного арешту майна платника податків, подана відповідно до статті 283 КАС України, розглянута та задоволена по суті протягом 96 годин, то накладений адміністративний арешт не припиняється. У протилежному разі - він припиняється (перестають діяти передбачені розділом V «Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 632 заходи, здійснені на виконання рішення про арешт майна платника податків).

Приписи статті 94 Податкового кодексу України наслідком непідтвердження судом протягом 96 годин обґрунтованості адміністративного арешту майна, застосованого контролюючим органом, в імперативному порядку встановлюють припинення такого арешту.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями розділів VIII «Продовження та припинення арешту майна» та IX «Прийняття рішення про звільнення з-під арешту майна» «Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків», зі змісту яких не вбачається можливості прийняття рішення про звільнення з-під арешту майна за відсутності протягом 96 годин рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Наведене вище узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 23.02.2023 у справі № 640/17091/21, від 16.12.2020 у справі № 820/5045/18, від 22.01.2021 року у справі № 803/205/16 та від 14.01.2021 у справі № 815/3986/16.

З матеріалів справи вбачається, що рішення в.о. начальника ГУ ДПС у Волинській області від 13.12.2023 про застосування адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_2 не було погоджено судом протягом 96 годин з моменту його прийняття.

В силу приписів Податкового кодексу України вказане рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_2 вичерпало свою дію по завершенню 96 годин після його винесення і вказаний строк не може бути поновлено та продовжено.

Зважаючи на наведене правове регулювання та встановлені фактичні обставини, слід дійти висновку, що в даному випадку відсутній сам предмет судового дослідження адміністративний арешт платника податків.

Водночас, як правильно зазначає представник заявника, приписами статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може, шляхом постановлення відповідної ухвали до відкриття провадження та за наявності визначених підстав, прийняти рішення про повернення заяви, зокрема, про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту платника податків або відмови у відкритті провадження за такою заявою. Такі заяви підлягають апеляційному оскарженню.

Однак, за умови існування присічного строку застосування адміністративного арешту без судового підтвердження (96 годин), який встановлений матеріальним законом (Податковим кодексом України) та не може бути продовжений судом, прийняття судом вказаних вище ухвал є вирішенням заяви податкового органу по суті, адже очевидно, що процедура оскарження таких ухвал виходить за межі 96 годин.

Таким чином, наведене свідчить про наявність колізії між нормами матеріального закону, яким встановлено граничний строк існування адміністративного арешту майна платника податків та нормами процесуального закону, якими передбачено процедуру оскарження судового рішення про повернення відповідної заяви або відмови у відкритті провадження за такою заявою.

Суд вирішує дану колізію застосувавши принцип презумпції правомірності рішень платника податків, який закріплено в пункті 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, і відповідно до якого, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Зважаючи на наведене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Головного управління ДПС у Волинській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , застосованого рішенням в.о. начальника ГУ ДПС у Волинській області від 13.12.2023.

Керуючись статтями 241-246, 250, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви Головного управління ДПС у Волинській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ф.А. Волдінер