Справа № 160/4018/24
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2024 рокуСправа №160/4018/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
13.02.2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гайдаш Євгеній Владиленович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за періоди: з 02.09.2023 року по 02.10.2023 року; з 26.09.2023 року по 25.10.2023 року; 14.11.2023 року по 14.12.2023 року; з 28.12.2023 року по 17.01.2024 року; з 03.11.2023 року - 14.11.2023 року; з 28.12.2023 року - 18.01.2024 року; 27.08.2023 року - 01.09.2023 року; 02.09.2023 року - 21.09.2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за періоди: з 02.09.2023 року по 02.10.2023 року; з 26.09.2023 року по 25.10.2023 року; 14.11.2023 року по 14.12.2023 року; з 28.12.2023 року по 17.01.2024 року; з 03.11.2023 року - 14.11.2023 року; з 28.12.2023 року - 18.01.2024 року; 27.08.2023 року - 01.09.2023 року; 02.09.2023 року - 21.09.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.03.2022 року на підставі Указу Президента України від №69/2022 від 24.02.2022 року Про загальну мобілізацію позивач був призваний за мобілізацією до Збройних Сил України для виконання обов`язків військової служби під час режиму воєнного стану у зв`язку з військовою збройною агресією рф щодо України. Під час захисту Батьківщини, а саме 26.08.2023 року в результаті обстрілу з РСЗВ району зосередження 5 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , солдат ОСОБА_1 при виконанні бойових завдань отримав бойове травмування у вигляді перелому лівого стегна. Відповідно до довідки про обставини травми від 24.10.2023 року травмування/поранення ОСОБА_1 вважається таким, що сталось під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини. Зазначає, що у період перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я, у зв`язку із отриманою під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби травмою, позивачу не було нараховано додаткове грошове забезпечення. Позивач не погоджується із такою бездіяльністю, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 15.03.2024 року. Також вказаною ухвалою суду від відповідача витребувано додаткові докази по справі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на підставі Указу Президента України від №69/2022 від 24.02.2022 року Про загальну мобілізацію ОСОБА_1 був призваний за мобілізацією до Збройних Сил України для виконання обов`язків військової служби під час режиму воєнного стану у зв`язку з військовою збройною агресією рф щодо України та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
З 01.08.2023 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2023 року №574.
Довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії (в/ч НОМЕР_3 ) від 01.09.2023 року №7475 встановлено, що травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби, а ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Позивач перебував у відпустці за станом здоров`я з 02.09.2023 року по 02.10.2023 року.
Довідкою військово-лікарської комісії (в/ч НОМЕР_4 ) від 25.09.2023 року №5889 встановлено, що травма, ТАК, пов`язана із проходженням військової служби, а ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування у зв`язку із травмою на 30 календарних днів.
Позивач перебував у відпустці за станом здоров`я з 26.09.2023 року по 25.10.2023 року.
Довідкою військово-лікарської комісії (КНП «Криворізька міська лікарня №3» КМР) від 14.11.2023 року №7475 встановлено, що травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини, а ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів.
Позивач перебував у відпустці за станом здоров`я з 14.11.2023 року по 14.12.2023 року.
Довідкою військово-лікарської комісії (в/ч НОМЕР_4 ) від 27.12.2023 року №54 встановлено, що травма, ВАЖКОГО СТУПЕНЮ, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини, а ОСОБА_1 потребує реабілітаційного лікування у санаторії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на 21 добу.
Позивач перебував у відпустці за станом здоров`я з 28.12.2923 року по 17.01.2024 року.
Також внаслідок отриманих травм, ОСОБА_1 тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, а саме:
- в період з 03.11.2023 року по 14.11.2023 року, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5836;
- в період з 28.12.2023 року по 18.01.2024 року, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 3729;
- в період з 27.08.2023 року по 01.09.2023 року, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4206;
- в період з 02.09.2023 року по 21.09.2023 року, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 703.
У період перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустках, у зв`язку із отриманою під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби травмою, позивачу не було нараховано додаткове грошове забезпечення.
02.02.2024 року представником позивача направлено на адресу Військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит з проханням надати інформацію про підстави невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за весь час перебування у відпустці для лікування за висновками ВЛК, а також надати письмову інформацію про розмір та вид грошового забезпечення (грошовий атестат) (у т.ч. додаткова винагорода, якщо така нараховувалась та виплачувалась) ОСОБА_1 військовою частиною.
Відповідь на адвокатський запит не надано.
Не погоджуючись із тим, що за час стаціонарного лікування та перебування у відпустках, у зв`язку з пораненням, відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода за вказаний період, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до частин першої-другої статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 днів та у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України військовий стан продовжено, в тому числі, по теперішній час.
Згідно із абз.4, 5 п.1 постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року (в редакції від 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
В силу п.11 постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року (в редакції від 11.08.2023 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно із п.12 постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року (в редакції від 11.08.2023 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до п. 10 Розділу XXXIV Наказу МОУ № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі Наказ №260), у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку №260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
З системного аналізу наведених норм права вбачається, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
З аналізу норм постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за періоди: з 02.09.2023 року по 02.10.2023 року; з 26.09.2023 року по 25.10.2023 року; 14.11.2023 року по 14.12.2023 року; з 28.12.2023 року по 17.01.2024 року; з 03.11.2023 року - 14.11.2023 року; з 28.12.2023 року - 18.01.2024 року; 27.08.2023 року - 01.09.2023 року; 02.09.2023 року - 21.09.2023 року.
Суд зазначає, що відповідач не надав та в матеріалах даної справи відсутні докази нарахування і виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за вищевказані спірні періоди.
Враховуючи викладене, суд вважає протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за періоди: з 02.09.2023 року по 02.10.2023 року; з 26.09.2023 року по 25.10.2023 року; 14.11.2023 року по 14.12.2023 року; з 28.12.2023 року по 17.01.2024 року; з 03.11.2023 року - 14.11.2023 року; з 28.12.2023 року - 18.01.2024 року; 27.08.2023 року - 01.09.2023 року; 02.09.2023 року - 21.09.2023 року.
Тому, похідні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойових поранень, отриманих приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини, за вищезазначені спірні періоди підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Щодо судового збору, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, такий відповідно до ст.139 КАС України, поверненню позивачу не підлягає.
Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за періоди: з 02.09.2023 року по 02.10.2023 року; з 26.09.2023 року по 25.10.2023 року; 14.11.2023 року по 14.12.2023 року; з 28.12.2023 року по 17.01.2024 року; з 03.11.2023 року - 14.11.2023 року; з 28.12.2023 року - 18.01.2024 року; 27.08.2023 року - 01.09.2023 року; 02.09.2023 року - 21.09.2023 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за періоди: з 02.09.2023 року по 02.10.2023 року; з 26.09.2023 року по 25.10.2023 року; 14.11.2023 року по 14.12.2023 року; з 28.12.2023 року по 17.01.2024 року; з 03.11.2023 року - 14.11.2023 року; з 28.12.2023 року - 18.01.2024 року; 27.08.2023 року - 01.09.2023 року; 02.09.2023 року - 21.09.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна