Справа № 460/1627/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2024 року м. Рівне №460/1627/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідачі), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.01.2024 О/р №28;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести позивача з 24.01.2024 на пенсію за віком відповідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015,року №889-УІІІ та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи: на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців в органах місцевого самоврядування з 30.03.1994 по 31.05.1996, з 05.05.2003 по 28.09.2004, з 05.01.2005 по 17.05.2021; державної служби з 03.06.1996 по 01.06.1998, з 06.03.2000 по 30.04.2003; на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, період строкової військової служби з 20.11.1983 по 09.06.1985, обчисливши таку пенсію як особі, яка станом на 01.05.2016 має стаж роботи на посаді, віднесеній до категорій посад державної служби більше 20 років, виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображених у довідках, виданих Великомежиріцькою сільською радою 24.01.2024 №91, 24.01.2024 №55, 24.01.2024 №56 та 24.01.2024 №57.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У січні 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з урахуванням довідок про заробітну плату, однак рішенням від 30.01.2024 йому відмовлено у такому переході у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби. Позивач зазначає, що у нього наявний необхідний стаж державної служби, він досягнув відповідного віку, а отже має право на отримання пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу. Таким чином, позивач вважає відмову у переведенні на інший вид пенсії протиправною, тому звернувся до суду з метою захисту порушеного права.

Ухвалою суду від 19.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення зазначає, що згідно із записами трудової книжки Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 03.02.1983, жодного запису щодо прийняття та звільнення з посади яка б надавала позивачу право на пенсію як державному службовцю та посилання на Закон України Про службу в органах місцевого самоврядування немає. Відповідач вказує, що при розгляді заяви відповідачі керувалися Законом України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII, статтею 3 якого визначено, що дія цього Закону не поширюється, зокрема, на посадових осіб місцевого самоврядування. Відповідач вважає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно норм Закону України Про державну службу, через відсутність необхідного стажу на посаді державної служби - 20 років згідно пункту 12 розділу ХІ Закону №889-VIII та не займав посаду державної служби для призначення пенсії відповідно до пункту 10 розділу ХІ Закону №889. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, причини не подання суду не повідомив. Відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній доказами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З метою переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, позивач 24.01.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із відповідною заявою та доданими документами.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області за принципом екстериторіальності розглянувши заяву позивача прийняло оскаржуване рішення від 30.01.2024 О/р №28, про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом України Про державну службу. У зазначеному рішенні позивачу роз`яснено про те, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723 мають особи, які, зокрема, мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; на день набрання чинності законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Враховуючи вищезазначене, прийнято рішення про відмовити ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком згідно з Законом України Про державну службу у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби.

Вважаючи таку відмову протиправною, з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби визначені Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон №889-VIII), відповідно до статті 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а, від 17 травня 2021 року у справі № 607/5615/17.

Механізм обчислення стажу державної служби визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, згідно з пунктом 4 якого до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно з пунктом 6 вказаного Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, відповідно до пункту 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Крім цього, відповідно до пункту 3 цього Порядку до стажу державної служби включається також час роботи на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

В подальшому у пункті 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII закріплено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування визначає Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-ІІІ).

Відповідно до статті 2 Закону № 2493-ІІІ посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорії посад статтею 14 Закону № 2493-ІІІ.

Згідно з статтею 22 Закону № 2493-ІІІ до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 03.02.1983 позивач працював у період:

- запис за № 14 від 30.03.1994 призначений на посаду землевпорядника сільської ради (Протокол №6 від 30.03.1994)

- запис за №15 від 03.05.1994 присвоєно ранг згідно Закону України «Про державну службу» ст. 26 сьома категорія, 13 ранг (розпорядження №20 від 03.05.1994);

- запис за №16 від 25.04.1996 прийнято присягу державного службовця згідно Закону України Про державну службу;

- запис за №17 від 31.05.1996 звільнений з посади землевпорядника с.Ради в зв`язку з переводом на роботу в Корецький районний відділ земельних ресурсів згідно п.5 ст. 36 Закону України «Про працю». Рішення виконкому с.Ради протокол №3 від 03.06.1996;

- запис за №18 від 03.06.1996 прийнятий в Корецький районний відділ земельних ресурсів на посаду спеціаліста по Самострілівській сільській раді (наказ №13-к від 31.05.1996);

- запис за №19 від 01.06.1998 звільнений з посади спеціаліста Корецького районного відділу земельних ресурсів по Самострілівській сільській раді (наказ №8-к від 29.05.1998);

- запис за № 26 від 06.03.2000 прийнятий на посаду спеціаліста відділу по Самострілівській сільській раді (наказ №3-к від 06.03.2000);

- запис за №27 від 03.01.2003 переведений за згодою сторін на посаду спеціаліста відділу (наказ №1-к від 03.01.2003);

- запис за № 28 від 30.04.2003 звільнений з займаної посади в зв`язку з переводом в Самострілівську сільську раду (наказ №6-к від 30.04.2003);

- запис за №29 від 05.05.2003 призначений на посаду спеціаліста-землевпорядника сільської ради (протокол №14 від 05.05.2003);

- запис за №30 від 28.09.2004 звільнений з займаної посади на період виборів Президента України п.5 ст. 36 КЗпП України (розпорядження №22 від 28.09.2004);

- запис за №35 від 05.01.2005 прийнятий на посаду спеціаліста землевпорядника сільської ради згідно поданої заяви (розпорядження №31 від 05.01.2005);

- запис за №36 від 18.12.2020 Самострілівську сільську раду реорганізовано у Великомежиріцьку сільську раду шляхом приєднання (Рішення Великомежиріцької ради від 18.12.2020);

- запис за №37 від 12.01.2021 переведено на посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства земельних ресурсів, архітектури та благоустрою В.Межиріцької сільської ради (розпорядження сільського голови від 11.01.2021 №5);

- запис за №38 від 17.05.2021 звільнено з посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (розпорядження сільського голови від 17.05.2021 №69).

Відповідно до довідки Великомежирицької сільської ради від 24.01.2024 №57 стаж державної служби та служби в органах місцевого самоврядування ОСОБА_1 становить:

- з 30.03.1994 по 31.05.1996, з 05.05.2003 по 28.09.2004, з 05.01.2005 по 17.05.2021 стаж служби в органах місцевого самоврядування становить 19 років 11 місяців 6 днів;

- з 03.06.1996 по 01.06.1998, з 06.03.2000 по 30.04.2003 стаж державної служби становить 5 років 1 місяць 22 дні.

З огляду на наведене, оскільки час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби, то правові підстави для неврахування до стажу державної служби періодів роботи позивача з 30.03.1994 по 31.05.1996, з 05.05.2003 по 28.09.2004, з 05.01.2005 по 17.05.2021 відсутні.

Таким чином, приймаючи рішення про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, у зв`язку з не зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи позивача в органах місцевого самоврядування, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством. Таким чином, рішення від 30.01.2024 О/р №28 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є необґрунтованим, протиправним, а тому таким, що підлягає скасуванню.

Висновки аналогічні за змістом викладені у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №500/6640/16, від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18, від 12 квітня 2021 року у справі №591/3924/16-а.

Крім того, за приписами пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях (абзац п`ятий).

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною першою статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, час проходження служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях України та колишнього СРСР підлягає врахуванню до стажу державної служби (аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 03 липня 2018 року у справі №569/350/17, від 27 грудня 2019 року у справі №500/2565/18).

Судом встановлено, що у період з 20.11.1983 по 09.06.1985 ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах СРСР, що підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_2 . Вказаний період був зарахований до страхового стажу позивача, а також він маж бути зарахований до стажу державної служби.

Отже, з урахуванням того, що вказані періоди підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивача, що загалом складає понад 20 років, та враховуючи, що станом на 01 травня 2016 року позивач працював на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести позивача з 24.01.2024 на пенсію за віком відповідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015,року №889-УІІІ та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи: на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців в органах місцевого самоврядування з 30.03.1994 по 31.05.1996, з 05.05.2003 по 28.09.2004, з 05.01.2005 по 17.05.2021; державної служби з 03.06.1996 по 01.06.1998, з 06.03.2000 по 30.04.2003; на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, період строкової військової служби з 20.11.1983 по 09.06.1985, обчисливши таку пенсію як особі, яка станом на 01.05.2016 має стаж роботи на посаді, віднесеній до категорій посад державної служби більше 20 років, виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображених у довідках, виданих Великомежиріцькою сільською радою 24.01.2024 №91, 24.01.2024 №55, 24.01.2024 №56 та 24.01.2024 №57, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву про переведення позивача на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 О/р № НОМЕР_3 від 30.01.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву про переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби період роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців в органах місцевого самоврядування з 30.03.1994 по 31.05.1996, з 05.05.2003 по 28.09.2004, з 05.01.2005 по 17.05.2021, державної служби з 03.06.1996 по 01.06.1998, з 06.03.2000 по 30.04.2003, період строкової військової служби з 20.11.1983 по 09.06.1985, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір в сумі 302,80 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір в сумі 302,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3, під.2,м. Харків,Харківська обл.,61022. ЄДРПОУ/РНОКПП 14099344)

Повний текст рішення складений 11.04.2024.

Суддя Олег ГРЕСЬКО