Справа № 420/11351/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/11351/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року (суддя Марин П.П., м. Одеса, повний текст рішення складений 23.08.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Пенсійного фонду України про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

2 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області та ПФУ, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення №73 від 24.04.2021 Головного управління Пенсійного фонду України про перерахунок пенсії ОСОБА_2 в частині зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 90 до 60 відсотків від суми заробітку, що враховується для перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 13.12.2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_2 раніше призначеної пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-Х1І від 05.11.1991, що діяв на час призначення пенсії, виходячи із розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати, що складає 38390 грн. 62 коп., згідно з довідкою прокуратури Одеської області від 16.01.2020 №18-32 вих. 20, з урахуванням раніше проведених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплачувати пенсію щомісячно без обмеження максимального розміру.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначалося, що набуте право на отримання пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати згідно зі статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ не може бути звужене, а обмеження пенсії максимальним розміром на неї не розповсюджуються, оскільки перерахунок пенсії пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії, а тому при визначенні розміру перерахованої пенсії не можна застосовувати законодавство, яке прийняте після призначення пенсії, крім випадків покращення становища особи, якій здійснюють такий перерахунок.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з травня 2005 року отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90% від заробітку.

За результатом здійснення подальших перерахунків розрахунок пенсії позивачки здійснений з урахуванням 90% від заробітку.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 року у справі №420/5010/20, серед іншого, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 13.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Одеської області від 16.01.2020 року №18-32 вих. 20, з урахуванням раніше проведених виплат.

На виконання рішення суду Головним управлінням з 13.12.2019 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки прокуратури Одеської області від 16.01.2020 за №18-32 вих. 20 із застосуванням проценту розрахунку пенсії 60% та з обмеженням максимального розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Вважаючи такі дії та рішення пенсійного органу щодо зменшення відсоткового розміру пенсії та застосування обмеження пенсії максимальним розміром протиправними ОСОБА_1 звернулася за захистом своїх соціальних прав до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки правовідносини щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Спираючись на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20 суд також вважав, що з моменту набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ (в редакції, що діяла станом на призначення позивачу на пенсії) прокурори 20 , 10 , ? ? . 80 ? ? () , , , . 10 ? ? 2 , 90 ? () .

Відповідно до ч.ч. 12, 17 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ (в редакції, що діяла станом на призначення позивачу на пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

15.07.2015 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014, відповідно до пп. 1 п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення" якого, норми Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, які регулювали, зокрема, питання перерахунку пенсії, втратили чинність.

Згідно ч. 2 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (в редакції, що діяла станом на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії) пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка наполягає, що набуте нею право на отримання пенсії у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати згідно зі статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ не може бути звужене та обмеження пенсії максимальним розміром на нього не розповсюджуються з огляду на принцип дії закону в часі.

Отож спірними є питання щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону №1789-XII та застосування при перерахунку такої пенсії обмеження її граничним розміром.

Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20 сформував такий правовий висновок:

"….колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії";

"…колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII."

"… внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний… на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Отже, позовні вимоги (..) у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував правові висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20.

Слід додати, що згодом зазначений висновок підтриманий Верховним Судом у низці інших постанова, зокрема: від 29 червня 2023 року у справі №140/2530/21, від 22 серпня 2023 року у справі №140/7066/21 та від 19 грудня 2023 року у справі №340/1053/21, від 28 лютого 2024 року у справі №240/20830/21.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону №1789-XII, то враховуючи зазначені вище висновки Верховного Суду, колегія суддів звертає увагу на те, що на час звернення позивачки із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII в частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, в силу вимог якої пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати та без обмеження її максимального розміру є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19, від19 грудня 2023 року у справі №340/1053/21, від 19 грудня 2023 року у справі №140/2555/21, від 28 лютого 2024 року у справі №240/20830/21, від 12 березня 2024 року у справі №420/20965/21, та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.

Відхиляючи посилання апелянта на судові рішення Верховного суду колегія суддів зазначає, що під час розгляду цієї справи враховує саме останні позиції Верховного Суду, сформовані щодо розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги позивачки не містять належних чи переконливих аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову. Адже суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів при прийнятті даного судового рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", заява №303-A, п. 29).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов