Справа № 260/1489/24
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2024 року м. Ужгород№ 260/1489/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому просить: "1. Прийняти позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрити адміністративне провадження по справі; 2. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору; 3. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення виплати ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби (29.11.2023) усіх сум, що належали йому при звільненні з військової служби; 4. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 30 листопада 2023 року по 02 лютого 2024 року, із розрахунку 1173,92 гривні в день, терміном 65 днів, загалом у сумі 76304,80 грн. (сімдесят шість тисяч триста чотири гривні 80 копійок)."

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року було витребувано докази.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач проходив військову службу з 11 травня 2000 року по 29 листопада 2023 року у військовій частині НОМЕР_1 . В день звільнення з військової частини НОМЕР_1 позивачу не було виплачено усі належні при звільненні суми грошового забезпечення та інші виплати передбачені чинним законодавством України. 13 грудня 2023 року та 02 лютого 2024 року відповідачем було проведено розрахунок усіх належних йому при звільненні суми грошового забезпечення. Позивач зазначає, що у зв`язку з непроведенням повного розрахунку при його звільненні, відповідач зобов`язаний нарахувати та невиплати йому середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

До суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому заперечує проти задоволення позовних вимоги, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Згідно зі статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 10 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач у період з 11 травня 2000 року по 29 листопада 2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27 листопада 2023 року №358-рс, відповідно до статті 26 частини 5 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", позивача звільнено зі військової служби у запас за пунктом 3 підпункту "г" (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) до 18 років), з правом носіння військової форми одягу (а.с. 12).

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 листопада 2023 року № 339, у зв`язку із звільненням з військової служби, позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29 листопада 2023 року (а.с. 13).

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що при звільненні з військової служби позивачу належали наступні виплати:

грошова допомога при звільненні з військової служби відповідно до пункту 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та розділу 32 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік (календарна вислуга років 25 років, 04 місяці, 28 днів):

надбавка за особливості проходження служби в розмірі 100% до посадового окладу, за військове звання та надбавки за вислугу років за листопад 2023 року; - щомісячна премія в розмірі 487,0 % за відпрацьований період листопада 2023 року;

грошова компенсація за невикористані 20 діб щорічної основної відпустки за 2016 рік; грошова компенсація за невикористані 20 діб щорічної основної відпустки за 2020 рік; грошова компенсація за невикористані 45 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік; грошова компенсація за невикористані 38 діб щорічної основної відпустки за 2023 рік;

грошова компенсація за невикористані 126 діб додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки", як учаснику бойових дій за 2015-2023 роки, відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260;

грошова компенсація за невикористані 20 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 та 2023 роки, передбаченої статтею 19 Закону України "Про відпустки", у відповідності до вимог абзацу 3 частини 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та вимог абзацу 3 розділу 31 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260;

грошова компенсація за неотримане речове майно за час проходження військової служби згідно довідки-розрахунку № 94 в сумі 103024,40 грн.

Позивач вказує, що станом на день виключення мене зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , відповідач фактично не провів розрахунку та не здійснив виплату усіх сум, що належали мені до виплати при звільненні з військової служби.

Так, 13 грудня 2023 року на картковий рахунок позивача було зараховано грошові кошти у сумі 803222,10 грн (за призначенням заробітна плата), що підтверджується випискою з карткового рахунку в АТ КБ "Приватбанк" №1KTSRQEHH3L6GDJR від 12 березня 2024 року (а.с. 14).

В подальшому, 02 лютого 2024 року зарахована грошова компенсація за неотримане під час служби речове майно, у сумі 101429,03 грн, що підтверджується випискою з карткового рахунку в АТ КБ "Приватбанк" № 4JHLLK208G3QN169 від 12 березня 2024 року (а.с. 15).

Вважаючи, що має право на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою сум грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний адміністративний позов по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України (в редакції, чинній з 19.07.2022) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 частини 1 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно із статтею 117 частиною 2 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року по справі №821/1083/17.

Враховуючи наведене, позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні згідно статті 117 КЗпП України.

Як судом було встановлено, що у зв`язку із звільненням з військової служби позивача з 29 листопада 2023 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , проте остаточний розрахунок при звільненні зі проведений лише 02 лютого 2024 року, тобто поза межами строку, встановленого статтею 116 КЗпП України. Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Відповідно до статті 47 частини 1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

День звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року по справі № 821/1226/16).

Саме в цей день (день звільнення, або день виключення зі списків частини для військовослужбовців) на підставі статті 116 КЗпП України роботодавець повинен був виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства. А тому строк затримки по виплаті заробітної плати слід рахувати з 30 листопада 2023 року, оскільки відповідальність за порушення зазначених норм починається з наступного дня після не проведення зазначених виплат.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду (зокрема, які викладені у постанові від 06.08.2020 у справі № 813/851/16), відповідно до яких суд, що приймає рішення про стягнення на користь особи суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, має вказати не лише період, а і конкретну суму, яка підлягає стягненню.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Пунктом 2 абзацом 3 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За правилами пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки від 05 квітня 2024 року за вих. №141/60/225 про заробітну плату (грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням розмір грошового забезпечення позивача у військовій частині НОМЕР_1 за вересень-жовтень 2023 року 72700,20 грн. Сукупна кількість календарних днів за цей період складає 61 днів. Середньоденне грошове забезпечення позивача складає 1191,81 грн. (а.с. 52).

Таким чином, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку 30 листопада 2023 року 02 лютого 2024 року становить 65 календарних днів.

Таким чином, сума середнього грошового забезпечення, що підлягає стягненню з відповідача на мою користь за затримку розрахунку при звільненні становить 77467,65 грн (1191,81 грн (середньоденнє грошове забезпечення) * 65 (кількість днів затримки розрахунку)).

За правилами встановленими статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 листопада 2023 року 02 лютого 2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 листопада 2023 року 02 лютого 2024 року в розмірі 77467,65 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко