Справа № 620/15196/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Василенка Я.М., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Відповідачів від 25.09.2023 № 81 щодо призначення та виплати Позивачу, судді у відставці Деснянського районного суду міста Чернігова, починаючи з 18.09.2023 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який становить 65897,70 грн;

- зобов`язати Відповідачів призначити та виплачувати Позивачу, судді у відставці Деснянського районного суду міста Чернігова, з 18.09.2023 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% суддівської винагороди судді, який повинен становити 79077,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Позивачу не вірно розраховано відсоток розміру щомісячного грошового утримання.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.09.2023 № 81 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , судді у відставці Деснянського районного суду міста Чернігова, починаючи з 18.09.2023 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який становить 65897,70 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , судді у відставці Деснянського районного суду міста Чернігова, з 18.09.2023 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% суддівської винагороди судді відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 782 від 18.09.2023.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаній особі надано строк для усунення зазначених вище недоліків п`ять днів з часу отримання копії зазначеної вище ухвали суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області недоліки апеляційної скарги зазначені в ухвалі судді Шостого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху в наданий строк та в розумний строк надходження кореспонденції не усунуто, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року - повернуто особі, яка її подала.

Також, не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зарахування до суддівського стажу спірних періодів роботи (навчання) з метою обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, чинним законодавством не передбачене.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Указом Президента України «Про призначення суддів» від 14 жовтня 2002 року № 926/2002, зокрема ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Деснянського районного суду міста Чернігова.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 22 травня 2008 року № 300-VІ, зокрема ОСОБА_1 обрано на посаду судді Деснянського районного суду міста Чернігова безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 12 вересня 2023 року № 889/0/15-23 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Деснянського районного суду міста Чернігова у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У вказаному рішенні Вищої ради правосуддя зазначено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку, станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення становить 25 років 10 місяців 28 днів (а.с. 6-9).

Згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 18 вересня 2023 року № 782, суддівська винагорода Позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 131 795,40 грн (а.с. 10).

18.09.2023 Позивач звернулася до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

25.09.2023 прийнято рішення № 81, яким йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 65897,70 грн, що становить 50% розміру його щомісячного довічного грошового утримання (131 795,40 грн : 50%).

Вважаючи рішення від 25 вересня 2023 року № 81 протиправним, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 становить 25 років 10 місяців 28 днів.

Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 60% (20 років - 50%, 5 років х 2 = 10%).

Таким чином, встановлення Позивачу щомісячного довічного грошового утримання з визначенням його розміру у 50% є протиправним та порушує право останнього на отримання довічного грошового утримання у визначеному законодавством розмірі.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 25.09.2023 № 81 щодо призначення та виплати Позивачу, судді у відставці Деснянського районного суду міста Чернігова, починаючи з 18.09.2023 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який становить 65897,70 грн; зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити та виплачувати Позивачу, судді у відставці Деснянського районного суду міста Чернігова, з 18.09.2023 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% суддівської винагороди судді відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 782 від 18.09.2023.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2005 року у справі № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року у справі № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

На підставі вищевикладеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справах № 713/1064/17, № 686/24597/16-а, № 686/1938/17, № 766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11 грудня 2018 року у справі № 522/5168/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 420/1234/19.

За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Вищої ради правосуддя від 12 вересня 2023 року № 889/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Деснянського районного суду міста Чернігова у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На час призначення Позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VII).

Відповідно до пункту 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № № 41-45, ст. 529; 2015 р., № № 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності з 05.08.2018, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» статтю 137 Закону № 1402-VIII було доповнено частиною другою наступного змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ, в редакції, чинній на час призначення Позивача на посаду судді) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді, не менше 10 років.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки стаж роботи Позивача на посаді судді становить більше ніж 20 років (при достатніх 10), то до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховується також стаж роботи в галузі права 3 роки.

Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, стажу роботи в галузі права 3 роки і врахування органом пенсійного фонду для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Аналогічні правові висновки викладеною у постановах Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 498/337/17, від 20 квітня 2021 року у справі № 344/5707/19, від 30 березня 2023 року у справі № 280/2167/21.

Як встановлено в рішенні Вищої ради правосуддя від 12 вересня 2023 року № 889/0/15-23 абзацом другим статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді) встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

ОСОБА_1 із серпня 1987 року по червень 1992 року навчався в Київському вищому військовому інженерному училищі зв`язку імені М.І. Калініна.

Закон СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12 жовтня 1967 року № 1950-VII чинний на час вступу ОСОБА_1 до вищого інженерного військового училища (серпень 1987 року) розділяв навчання у військово-навчальних закладах та строкову військову службу і, як виняток, передбачав можливість зарахування навчання до періоду строкової військової служби лише при відрахуванні особи із військово-навчального закладу і подальшому проходженні строкової військової служби (стаття 12).

Разом з тим із 12 травня 1992 року (до закінчення ОСОБА_1 навчання у вищому інженерному військовому училищі 17 червня 1992 року) згідно з Постановою Верховної Ради України від 25 березня 1992 року № 223З-XII введено в дію Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», відповідно до абзацу другого статті 25 якого навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Строкова військова служба, своєю чергою, має обмежений строк, який станом на час вступу ОСОБА_1 до військово-навчального закладу становив 2 роки (стаття 13 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12 жовтня 1967 року № 1950-VII).

Отже, до стажу роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку, зараховуються як строкова військова служба 2 роки навчання в Київському вищому військовому інженерному училищі зв`язку імені М.І. Калініна.

Стосовно визначення відсотку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці колегія суддів також зазначає наступне.

Згідно з частинами 3-5 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, на переконання колегії суддів до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини 4 статті 142 Закону № 1402-VIII мають застосовуватись виключно норми цього Закону.

Так, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12 вересня 2023 року № 889/0/15-23 стаж роботи Позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 25 років 10 місяців 28 днів, з яких:

- строкова військова служба - 2 роки;

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки;

- час роботи на посаді судді із дня призначення на посаду судді (14 жовтня 2002 року) по дату ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення (12 вересня 2023 року) - 20 років 10 місяців 28 днів.

Враховуючи наведене вище, стаж Позивача на посаді судді становить 25 років 10 місяців 28 днів, та розмір його довічного грошового утримання повинен складати 60% суддівської винагороди (50% (20 років роботи на посаді судді) + 6% (стаж роботи за юридичною спеціальністю 3 (три) роки х 2%) + 4% (строкова військова служба 2 (два) роки х 2%),

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2023 року у справі № 360/6255/21.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що встановлення Позивачу щомісячного довічного грошового утримання з визначенням його розміру у 50%, є протиправним та порушує право останнього на отримання довічного грошового утримання у визначеному законодавством розмірі, у зв`язку з чим оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.09.2023 № 81 є протиправним та підлягає скасуванню, з чим погоджується і колегія суддів.

Щодо адміністративного позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , судді у відставці Деснянського районного суду міста Чернігова, з 18.09.2023 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% суддівської винагороди судді відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 782 від 18.09.2023, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, місцем проживання Позивача є: АДРЕСА_1 .

Як вже було зазначено раніше, 18.09.2023 Позивач звернулася до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

25.09.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення № 81, яким йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 65897,70 грн, що становить 50% розміру його щомісячного довічного грошового утримання (131 795,40 грн : 50%).

Відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Згідно з п.п. 4.2, 4.3 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Отже, чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв.

Позивач 18.09.2023 звернувся із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем його проживання - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Після реєстрації заяви Позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву Позивача та за результатами розгляду вказаної заяви прийнято оскаржуване рішення від 25 вересня 2023 року № 81 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 65897,70 грн, що становить 50% розміру його щомісячного довічного грошового утримання (131 795,40 грн : 50%).

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області лише прийнято від Позивача документи.

Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, судом першої інстанції протиправно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 , судді у відставці Деснянського районного суду міста Чернігова, з 18.09.2023 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% суддівської винагороди судді відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 782 від 18.09.2023.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушеного права Позивачки є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , судді у відставці Деснянського районного суду міста Чернігова, з 18.09.2023 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% суддівської винагороди судді відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 782 від 18.09.2023.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин справи та порушенням норм матеріального права, тому наявні підстави для його скасування в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити Позивачу довічне грошове утримання судді у відставці, ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог в даній частині шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити Позивачці довічне грошове утримання судді у відставці, а в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 , судді у відставці Деснянського районного суду міста Чернігова, з 18.09.2023 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% суддівської винагороди судді відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 782 від 18.09.2023, прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги в даній частині задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , судді у відставці Деснянського районного суду міста Чернігова, з 18.09.2023 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% суддівської винагороди судді відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 782 від 18.09.2023.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Я.М. Василенко

Л.О. Костюк