Справа № 600/5860/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/5860/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - відповідач або Адміністрація ДПС України), в якому просить:

- визнати протиправними дії Адміністрації державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 26, м. Київ, 01601, ) щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та поданні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області для призначення їй пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" та не зарахуванні до календарної вислуги років 20 років 00 місяців 19 днів вислугу на пільгових умовах 10 років 00 місяців 07 днів;

- зобов`язати Адміністрацію державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 26, м. Київ, 01601, ) зарахувати ОСОБА_1 , до календарної вислуги років 20 років 00 місяців 19 днів вислугу на пільгових умовах 10 років 00 місяців 07 днів;

- зобов`язати Адміністрацію державної прикордонну службу України (вул. Володимирська, буд. 26, м. Київ, 01601, ) оформити та подати необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років , відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби".

1.2. Ухвалою суду від 28.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

2.1. За результатами звернення позивача щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі Закон №2262-XII) Адміністрація ДПС України надала відповідь про відмову.

Позиція позивача

2.2. Представник позивача у позовній заяві зазначає, що Закон №2262-ХІІ, як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років, передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи. Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

2.3. Передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів).

2.4. У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах. Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

2.5. Таким чином, для реалізації Позивачем права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ у останньої на день звільнення зі служби повинна бути вислуга 24 календарних роки і більше.

2.6. Наявність вислуги років підтверджується наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.12.2018 року №435 ОС відповідно до якого вислуга років Позивача складає: календарна 20 років 00 місяців 19 днів; пільгова 10 років 00 місяців 07 днів; загальна військова складає 30 років 00 місяців 26 днів.

2.7. Також, представник позивача робить посилання на постанови Верховного Суду від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а, від 14.04.2021 року по справі № 480/4241/18, як такі, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Аргументи відповідача

2.8. Представник відповідача, згідно відзиву на позовну заяву, заперечує щодо задоволення позову з огляду на наступне.

2.9. Так зазначає, що пунктом «а» ст. 12 Закону №2232-ХІІ чітко визначені умови призначення пенсій за вислугу років, та зазначено, що пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку, якщо особа звільнена зі служби у період з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

2.10. Наголошує, що для отримання права на призначення пенсії відповідно до положень Закону №2262 обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років. Натомість, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж враховується при призначенні пенсії для визнання саме розміру пенсії.

2.11. На день звільнення зі служби, а саме станом на 27 грудня 2018 року, загальна вислуга років позивача становить 30 років 00 місяців 26 днів, з яких вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 20 років 00 місяців 19 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом «а» ст. 12 Закону №2232-ХІІ.

2.12. Також представник відповідача вказує, що Постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, що була чинною до 16.02.2022 року, тобто до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 119 мала назву «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».

2.13. Нормами вказаної постанови було визначено, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

2.14. Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 119 було внесено суттєві зміни до постанови КМУ від 17.07.1992 № 393, в тому числі назву постанови викладено в такій редакції: «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

2.15. Також, абзацом першим пункту 3 Постанови № 393 в попередній редакції, було визначено, що: «До вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:...».

2.16. Натомість, постановою КМУ № 119 від 16.02.2022, в постанову Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 внесені зміни до абзацу перший пункту 3 та викладено в наступній редакції: «До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:.»

2.17. Окрім того, постанову КМУ № 393 в редакції постанови № 119 від 16.02.2022 доповнено пунктом 2-1, згідно якого для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

2.18. Таким чином, метою внесення змін до Постанови КМУ № 393 якраз було усунення протиріч при застосуванні пункту «а» статті 12 Закону № 2262, забезпечення прав і соціальної підтримки громадян, які набули право на пенсію відповідно до Закону № 2262, недопущення втрат Державного бюджету України, а також усунення причин неоднозначного тлумачення Закону у справах даної категорії.

2.19. Таким чином, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин правові висновки, які викладені в Постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року по справі № 805/3923/18-а та у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18, на які посилається Позивач у позовній заяві, оскільки вони стосуються застосуванню пункту «а» статті 12 Закону № 2262 у співвідношенні до Постанови Кабінету Міністрів від 17 липня 1992 року №393 в попередній редакції, до внесення змін постановою КМУ від 16.02.2022 р. № 119.

2.20. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена з військової служби 27.12.2018, до Відповідача звернулася у лютому 2023 року, а до суду з позовною заявою звернулася 24.08.2023 року, тому до спірних правовідносин слід застосовувати той нормативно- правовий акт, який чинний на момент розгляду і вирішення даної справи у суді, а саме положення Закону України № 2262 та Постанови КМУ № 393, в редакції чинній станом на 24.08.2023 року.

2.21. Таким чином, з огляду на вищевказане та відповідно до ст. 19 Конституції України, у Адміністрації Держприкордонслужби відсутні правові підстави для підготовки, оформлення та направлення документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на умовах вказаних позивачем, а тому її позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими, а отже не підлягають задоволенню в повному обсязі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.12.2018 року №435-ОС ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та виключено зі списків особового складу.

3.2. Судом також встановлено, що зазначеним наказом НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.12.2018 року №435-ОС визначено, що вислуга років ОСОБА_1 складає: календарна військова 20 років 00 місяць 19 днів; пільгова військова 10 років 00 місяців 07 днів; загальна військова 30 років 00 місяців 26 днів.

3.3. В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, згідно якої просила підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

3.4. Листом від 01.03.2023 року №11/С-2220-3913 Адміністрацією ДПС України повідомлено позивача про те, що відповідно витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 27.12.2018 № 435-ОС на дату виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини станом на 27.12.2018 року вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 20 років 00 місяців 19 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом а статті 12 Закону №2262-ХІІ. Відтак, відсутні підстави для прийняття заяви від ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років та надання доручення військовій частині про підготовку документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років на умовах, встановлених статтею 12 Закону № 2262, та їх надсилання до відповідного органу Пенсійного фонду України.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Предметом цього позову є відмова Адміністрації ДПС України щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Відтак, суд у цій справі надасть оцінку такій відмові Адміністрації ДПС України через призму верховенства права.

4.2. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі Закон №2262-ХІІ, в редакції чинній на дату звернення ОСОБА_1 із заявою до відповідача про оформлення та подання необхідних документів), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

4.3. Відповідно до пункту а частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

4.4. Згідно пункту б частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України..

4.5. Водночас частиною 1 статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині 2 статті 17 цього Закону.

4.6. Частиною 2 статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

4.7. Згідно частини 4 статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

4.8. Разом з цим, статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

4.9. Відповідно до частини 1 статті 17-2 Закону № 2262-ХІІ обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

4.10. При цьому, згідно частини 2 статті 17-2 Закону № 2262-ХІІ перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України та Національному антикорупційному бюро України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.

4.11. На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей від 17.07.1992 року № 393 (далі Постанова № 393).

4.12. Так, пунктом 3 Постанови № 393 (у редакції чинній на дату звільнення позивача з військово служби) визначено перелік посад (робіт), час перебування на яких (виконання яких) зараховується на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ.

4.13. Вирішуючи справу №805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021р. дійшов наступного висновку: ……основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку….

4.14. При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17.

4.15. У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18 сформував правову позицію щодо застосування норм права, яку в силу положень частини 5 статті 242 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, Верховний Суд вказав на те, що існуюче правове регулювання та наведені висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Статтею 1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, на переконання Верховного Суду, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

4.16. Таким чином, за наслідками розгляду справи №480/4241/18 Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зробив наступні правові висновки:

- в цілях Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

- для призначення пенсій за вислугу років за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

4.17. При цьому, з метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018р. у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 р. у справі №281/459/17, від 27.03.2020р. у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.

4.18. Однак, суд окремо звертає увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі - Постанова № 119) було внесено зміни до Постанови №393, якими зокрема:

- доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту:

« 2-1. Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.»;

- у пункті 3 абзац перший викладено в такій редакції:

« 3. До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:»

- доповнено постанову пунктом 3-1 такого змісту:

« 3-1. У разі наявності двох і більше підстав для зарахування на пільгових умовах до вислуги років, з якої визначається розмір пенсії, одного і того ж періоду служби вислуга років обчислюється за тією підставою, яка дає найбільші пільги.»;

- у пункті 4 слова «до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні» замінити словами «на пільгових умовах до вислуги років, - у відповідному пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії».

4.19. Судом у цій справі встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.12.2018 року №435-ОС ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та виключено зі списків особового складу. При цьому, зазначеним наказом визначено, що вислуга років ОСОБА_1 складає: календарна військова 20 років 00 місяць 19 днів; пільгова військова 10 років 00 місяців 07 днів; загальна військова 30 років 00 місяців 26 днів.

4.20. Станом на дату звільнення позивача з військової служби правове регулювання вказувало на те, що календарна вислуга років на пільгових умовах підлягала врахуванню для призначення пенсій офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ.

4.21. Однак, із заявою до відповідача про оформлення та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ ОСОБА_1 звернулася в лютому 2023 року.

4.22. Станом на дату звернення ОСОБА_1 із вказаною заявою до відповідача правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін, а саме пунктом 3 Постанови № 393 в редакції Постанови КМУ від 16 лютого 2022 №119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», (набрала чинності 19 лютого 2022 року) передбачено зарахування календарної вислуги років на пільгових умовах тільки для визначення розміру пенсії.

4.23. Тобто, редакція Постанови №393 (до внесення змін) передбачала зарахування календарної вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ. Натомість, новою редакцією пункту 3 Постанови № 393 передбачено зарахування останньої тільки для визначення розміру пенсії.

4.24. З огляду на це, суд вважає, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року.

4.25. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 15 січня 2024 року у справі №240/22910/22.

4.26. Таким чином, з огляду на різне правове регулювання, що діяло на дату звільнення позивача з військової служби та станом на дату подання заяви до відповідача, суд вважає, що застосування положень Постанови № 393 необхідно здійснювати у тій редакції, яка була чинна саме на час звернення ОСОБА_1 із заявою до відповідача про оформлення та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ, що є доцільним з огляду на принцип правової визначеності.

4.27. Суд наголошує на тому, що предметом даного спору є саме відмова Адміністрації ДПС України у задоволенні прохання позивача згідно поданої у лютому 2023 року заяви щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

4.28. Тому, на думку суду, дії Адміністрації ДПС України щодо відмови оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ, обумовлені дотриманням «букви закону», що відповідає принципу належного урядування в діяльності суб`єктів владних повноважень.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною 2 статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

5.2. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач, відмовляючи позивачу в оформлення та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документів для призначення пенсії за вислугу років згідно пункту а статті 12 Закону Закон №2262-ХІІ, діяв на підставі Конституції та законів України.

5.3. Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність таких дій, натомість з матеріалів справи не вбачається порушення прав позивача.

5.4. При цьому, суд зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують.

5.5. Відповідно до частин 1, 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

5.6. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

5.7. У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини Щокін проти України (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про закон, стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі Шпачек s.r.о. проти Чеської Республіки (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі Бейелер проти Італії (Beyeler v. Italy № 33202/96).

5.8. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

5.9. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

5.10. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

5.13. Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини Проніна проти України (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і об`єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

5.11. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов не підлягає задоволенню з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Статті 139 КАС України врегульовано розподіл судових витрат. Однак, у зв`язку із тим, що у задоволенні цього позову відмовлено повністю, суд не стягує та не присуджує на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 (Чернівецька обл., Чернівецький р-н., с. Черепківці, РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Адміністрація Державної прикордонної служби України (м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26, ).

Суддя О.В. Анісімов