Справа № 280/1201/24
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Справа № 280/1201/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною і скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області № Ф-20872-13 У від 17.07.2023.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на його рахунок накладено арешт на підставі постанови, прийнятій у виконавчому провадженні № 73537991 з примусового виконання податкової вимоги № Ф-20872-13 У від 17.07.2023 Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату податкового боргу з єдиного соціального внеску (далі ЄСВ, внесок) у розмірі 33 682,00 грн. З 29.03.2023 позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄСВ за цей період сплачує військова частина НОМЕР_1 . Позивач 21.03.2023 подав через електронний кабінет платника податків заяву про звільнення від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з єдиного податку та ЄСВ у зв`язку з проходженням військової служби за призовом під час мобілізації. Головне управління ДПС у Запорізькій області прийняло податкову вимогу з порушенням ст. 59 і п. 25 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, тому податкова вимога підлягає скасуванню. Позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами, 08 березня 2024 року подав відзив на позов, у якому зазначає, що в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість у сумі 33 682,0 грн, яка виникла на підставі поданих позивачем Додатків 1 до Податкових декларацій за період 2020 - 2023, а саме:

- за 2020 рік сума самостійно нарахованого єдиного внеску по терміну 01.03.2021 склала - 4 400 грн відповідно до Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5) та Таблиця 1. Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №8901 від 01.03.2021;

- за 2021 рік сума самостійно нарахованого єдиного внеску по терміну 21.02.2022 склала - 15 950 грн відповідно до Додатку 1 Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № 9431/05043 від 09.02.2022;

- за 2022 рік сума самостійно нарахованого єдиного внеску по терміну 24.02.2023 склала - 17 292 грн відповідно до Додатку І Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 24.02.2023.

Загальна суми нарахованого єдиного внеску за період 2020 - 2022 склала 37 642,00 грн, сума сплаченого єдиного внеску за період 2020 -2024 склала - 3960,0 грн.

Вимога ГУ ДПС у Запорізькій області від 17.07.2023 № Ф-20872-13 на суму 33 682,00 грн направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу позивача 69106, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Ушакова, буд 106, яка була вказана позивачем при взятті на облік у податковому органі та в позовній заяві. Згідно з наданими позивачем документів, позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації з 29.03.2023, а заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску виникла внаслідок несплати самостійно визначених зобов`язань по єдиному внеску згідно поданих декларацій за 2020, 2021 та 2022 роки, по термінам - 01.03.2021, 21.02.2022, 24.02.2023, тобто не у період військової служби. Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 № Ф-20872-13-У винесена та направлена з дотриманням вимог законодавства, тому відсутні жодні правові підстави для визнання її протиправною та скасування. Відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 з 10.09.2020 по теперішній час перебуває на обліку як фізична особа підприємець.

17.07.2023 ГУ ДПС у Запорізькій області винесена податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20872-13 У з заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі 33682,00 грн.

Вказану вимогу надіслано на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відправлення повернуте з відміткою за закінченням терміну зберігання.

З 29.03.2023 позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2023 №2605.

Не погоджуючись з вказаною вимогою позивач подав скаргу до ДПС України на податкову вимогу від 17.07.2023 № Ф-20872-13 У.

ДПС України у рішенні від 29.01.2024 №2160/6/99-00-06-02-03-06 зазначила, що згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС, загальна сума заборгованості скаржника станом по 30.06.2023 становила 33 682,00 грн. Дана заборгованість виникла внаслідок несплати самостійно визначених зобов`язань по єдиному внеску згідно поданих декларацій за 2020, 2021 та 2022 роки. На підставі цих даних ГУ ДІІС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 № Ф-20872-13, яка направлена на податкову адресу скаржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 № Ф-20872-13 У ГУ ДПС у Запорізькій області сформована для подання до органу Державної виконавчої служби для примусового стягнення, а тому оскаржувана вимога не може бути предметом оскарження.

Вважаючи вказану вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною позивач звернувся до суду з цим позовом.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд залишити без розгляду позов, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Щодо строку звернення до суду з цим позовом, суд вказує на таке.

Згідно з частиною другою, четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

За правилами частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У силу вимог частини 2 вказаної статті якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Дотримання строків на подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу.

У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

На переконання суду в питаннях оцінки поважності причин пропуску строку звернення до суду, необхідно уникати вияву надмірного формалізму, що може розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивач зазначає, що про оскаржувану вимогу дізнався 08.01.2024, копію вказаної вимоги не отримував.

При відкритті провадження у справі судом такі обставини враховані та поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду у даній справі.

Доказів отримання оскаржуваної вимоги раніше вказаного позивачем строку відповідачем до суду не надано.

Таким чином, підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ст. 2 Закону №2464-VI, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Приписами п.2, 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі - ПК України).

Згідно з п.59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 59.4 та 59.5 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Обґрунтовуючи протиправність прийняття оскаржуваної вимоги, позивач зазначає, що з 29.03.2023 позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄСВ за цей період сплачує військова частина НОМЕР_1 .

Як встановлено судом, станом на 24.02.2023 в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) по коду класифікації доходів бюджету 7104000, обліковується заборгованість у сумі 33 682,00 грн, яка виникла на підставі поданих позивачем Додатків 1 до Податкових декларацій за період 2020 - 2023, а саме:

- за 2020 рік сума самостійно нарахованого єдиного внеску по терміну 01.03.2021 склала - 4 400 грн відповідно до Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5) та Таблиця 1. Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №8901 від 01.03.2021;

- за 2021 рік сума самостійно нарахованого єдиного внеску по терміну 21.02.2022 склала - 15 950 грн відповідно до Додатку 1 Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № 9431/05043 від 09.02.2022;

- за 2022 рік сума самостійно нарахованого єдиного внеску по терміну 24.02.2023 склала - 17 292 грн відповідно до Додатку І Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 24.02.2023.

За період 2020 - 2024 роки ФОП ОСОБА_1 сума сплаченого єдиного внеску 3960,00 грн.

Зазначена сума заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі у розмірі 33 682,00 грн станом на 24.02.2023 вказана в оскаржуваній вимозі від 17.07.2023 №Ф-20872-13 У.

З приводу посилання позивача в позовній заяві на те, що ГУ ДПС у Запорізькій області порушило порядок надсилання вимоги, необхідно зазначити наступне.

Пунктом 59.3 ст. 59 ПК України встановлено, що податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Судом встановлено, що оскаржувана вимога надсилалась на адресу позивача, однак ним не отримана.

Як зазначає позивач у позовній заяві, з 29.03.2023 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому не проживає за адресою реєстрації.

Таким чином, відповідачем виконаний обов`язок щодо надсилання податкової вимоги, у порядку визначеному пунктом 59.3 ст. 59 ПК України.

Також у позовній заяві позивач посилається на те, що податкова вимога прийнята з порушенням п. 25 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Відповідно до п. 25 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, самозайняті особи (фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність), які мали або не мали найманих працівників, призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь період їх військової служби звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб відповідно до розділу IV цього Кодексу, а також звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з єдиного податку відповідно до глави 1 розділу XIV цього Кодексу.

Підставою для такого звільнення є заява самозайнятої особи та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів за місцем податкової реєстрації самозайнятої особи протягом 10 днів після її демобілізації. Якщо демобілізована самозайнята особа перебуває на лікуванні (реабілітації) у зв`язку з виконанням обов`язків під час мобілізації, на особливий період, заява і копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, подаються протягом 10 днів після закінчення її лікування (реабілітації).

Разом з тим, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2023 №2605 позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації з 29.03.2023.

При цьому, заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі у сумі 33 682,00 грн обліковується станом на 24.02.2023 та виникла на підставі поданих позивачем Додатків 1 до Податкових декларацій за період 2020 - 2023 роки, тобто до початку проходження позивачем військової служби з 29.03.2023.

Тому, доводи позивача про порушення контролюючим органом п. 25 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України є необґрунтованими.

Враховуючи наведене вище, порушень при винесенні та направленні вказаної вимоги про сплату боргу (недоїмки) позивачем не доведено та судом не виявлено.

З огляду на наведене, позивач як фізична особа - підприємець повинен був сплачувати у 2020-2023 роках єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань як фізична особа підприємець, а тому спірна вимога є правомірною та скасуванню не підлягає.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 12 лютого 2024 року відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн за подання цього позову, до ухвалення судового рішення по даній справі.

Ухвалою суду від 08 березня 2024 року відстрочено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 908,40 грн за подання до суду заяви про забезпечення позову до ухвалення судового рішення у цій справі.

Таким чином, судовий збір у розмірі 2119,60 грн підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2119,60 грн (дві тисячі сто дев`ятнадцять гривень шістдесят коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

Відповідач - Головне управління ДПС у Запорізькій області (просп. Соборний, 166, м.Запоріжжя, 69107; код ЄДРПОУ ВП 44118663).

Повне судове рішення складено 10.04.2024.

Суддя Б.В. Богатинський