Справа № 460/28122/23
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2024 року м. Рівне №460/28122/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 16.04.2023 по дату винесення рішення; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 16.04.2023 по дату винесення рішення пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення.

Заяви по суті справи.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що 16 квітня 2023 року під час виконання бойового завдання отримав мінно-вибухову травму, огнепальне осколкове сліпе поранення торакоабдомінальне з пошкодженням лівого купола діафрагми, правого шлуночка серця, поперечноободової кишки, шлунку, S2 печінки, осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівого плеча та передпліччя. З 16.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я. Однак, в порушення постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» йому за цей період не виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив до суду, в якому вказав, що після надання позивачем відповідних документів про перебування на лікуванні, йому було виплачено додаткову винагороду у липні 2023 року: за квітень 2023 року 49250 грн, за травень 2023 року 98500 грн, за червень 2023 року 52533,33 грн. Інших медичних документів позивач не надав. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2023 №356 позивач прибув до Військової частини НОМЕР_2 і приступив до виконання службових обов`язків, тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив, де зазначив, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплата додаткової винагороди не ставиться у залежність від подання військовослужбовцем рапорту. У відповідача наявні всі документи щодо перебування позивача на лікуванні. На даний час позивач перебуває на лікуванні. Тому, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою суду від 08.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу Військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2022 №139 позивач зарахований в списки особового складу.

16 квітня 2023 року солдат ОСОБА_1 отримав під час виконання бойового завдання поранення, що підтверджено довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 21.06.2023 №23/2987, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 .

16.04.2023 позивач отримав: Мінно-вибухову травму. Вогнепальне осколкове сліпе поранення торакоабдомінальне з пошкодженням лівого купола діафрагми, правого шлуночка серця, поперечноободової кишки, шлунку, S2 печінки. Лівобічний гемопневмоторакс. Гемоперитонеум. Вогнепальні уламкові дотичні поранення грудної клітки зліва. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівого плеча та передпліччя. За обставин: 16.04.2023 отримав бойове травмування та поранення під час бойового зіткнення з противником в районі населеного пункту Хромове Донецької області. Травмування та поранення отримане під час проходження військової служби та захисту Батьківщини в зоні ведення бойових дій, під час відсічі збройній агресії Російської Федерації проти України, внаслідок ворожих дій сил противника. Не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушень, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Тілесні ушкодження не спричинені собі навмисно. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2023 №2004.

Даний факт підтверджений довідкою Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми від 21.06.2023 №23/2987 (а.с.30).

На першому етапі медичної евакуації ПХГ (передова хірургічна група) м. Дружківка ОСОБА_1 надано першу медичну допомогу та евакуйовано до м. Дніпро.

Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № е 6450 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні BAIT ГСП КП «ДОКЛМ«ДОР» із 17.04.2023 по 21.04.2023 з діагнозом: Мінно-вибухова травма (16.04.2023). Вогнепальне осколкове сліпе поранення торакоабдомінальне з пошкодженням лівого купола діафрагми, правого шлуночка серця, поперечно ободової кишки, шлунку, S2 печінки. Лівобічний гемопневмоторакс. Гемоперитонеум. Вогнепальні уламкові дотичні поранення грудної клітки зліва. Вогнепальне осколкове сліпе пораненн м`яких тканин лівого плеча та передпліччя. СПО (16.04.2023): Дренування лівої плевральної порожнини. Лапаротомія. Діафрагмотомія. Видалення стороннього тіла зі стінки правого шлуночка серця. Ушивання пошкодження діафрагми, шлунка. Гемостаз печінки. Обструктивна резекція пошкодженого сегменту поперековоободової кишки з виведенням кінцевої трансверзостоми. Санація та дренування черевної порожнини. ПХО вогнепальних ран (а.с.14-15).

Згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №23/3/1718 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КЛ «ФЕОФАНІЯ» із 22.04.2023 по 12.05.2023 (а.с.16-17).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) з 13.05.2023 по 17.05.2023 (а.с.13).

Довідкою військово-лікарської комісії (ВЛК) №763 від 16.05.2023 при військовій частині НОМЕР_3 ОСОБА_1 визначено потребу у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.22).

Довідкою ВЛК №6205 від 15.06.2023 при військовій частині НОМЕР_4 ОСОБА_1 визначено потребу у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дана травма відносяться до тяжких (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007 року) (а.с.27).

Довідкою ВЛК №7181 від 14.07.2023 при військовій частині НОМЕР_4 ОСОБА_1 визначено потребу у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дана травма відносяться до тяжких (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007 року) (а.с.26).

Довідкою ВЛК №8084 від 11.08.2023 при військовій частині НОМЕР_4 ОСОБА_1 визначено потребу у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дана травма відносяться до тяжких (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007 року) (а.с.23).

Довідкою ВЛК №9131 від 11.09.2023 при військовій частині НОМЕР_4 ОСОБА_1 визначено потребу у відпустці для лікування після поранення на 30 календарних днів. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дана травма відносяться до тяжких (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007 року) (а.с.24).

Відповідно до епікризу №15871 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в КВ АДРЕСА_2 з 19.09.2023 по 27.09.2023.

Довідкою ВЛК №10086 від 11.10.2023 при військовій частині НОМЕР_4 ОСОБА_1 визначено потребу у відпустці для лікування після поранення строком на 30 календарних днів. Згідно класифікації тяжкості отриманих трави дана травма відносяться до тяжких (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007 року) (а.с.20).

Згідно виписного епікризу №3629 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Рівненському військовому госпіталі (ВЧ НОМЕР_4 ) з 23.11.2023 по 29.11.2023 (а.с.34)

Довідкою ВЛК №11962 від 13.12.2023 при військовій частині НОМЕР_4 ОСОБА_1 визначено потребу у відпустці для лікування після поранення строком на 30 календарних днів (а.с.72).

Згідно виписки-епікриза із медичної картки стаціонарного хворого №18142 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «РОКЛ ім.Ю.Семенюка» РОР в обласному центрі планової хірургії та трансплантології з 29.11.2023 по 12.12.2023 (а.с.29).

Згідно виписного епікризу №388 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Рівненському військовому госпіталі (ВЧ НОМЕР_4 ) з 23.01.2024 по 26.01.2024 (а.с.76-77).

Довідкою ВЛК №1281 від 26.01.2024 при військовій частині НОМЕР_4 ОСОБА_1 визначено потребу у відпустці для лікування після поранення строком на 30 календарних днів (а.с.75).

Не погоджуючись з сумою виплаченої додаткової винагороди за період з 16.04.2023 по даний час, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої-другої статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, затвердженими відповідними законами України, продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, востаннє продовжено з 05:30 14.02.2024 строком на 90 діб, тобто до 14.05.2024.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168, пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацем 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 № 912/в/29, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402, тут і надалі в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу І цього Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до визначення, закріпленого у пункті 1.2 цієї глави військово-лікарська експертиза це, зокрема, визначення ступеня придатності до військової служби.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Порядок проведення медичного огляду військовослужбовців врегульований нормами глави 6 розділу ІІ Положення №402.

Згідно пункту 6.5 зазначеної глави для вирішення питання про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником (керівником) відділення або профільним головним (провідним) фахівцем закладу охорони здоров`я (установи), у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

Пунктом 6.11 передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Положеннями пункту 6.14 закріплено, що загальний термін безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні у військових (цивільних) лікувальних закладах, включаючи і відпустку за станом здоров`я, у мирний час не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз 10 місяців.

Згідно пункту 6.34 Положення №402 в особливий період лікування військовослужбовців має бути закінчене у закладі охорони здоров`я (установі) (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

В даному ж випадку, вищевказані умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди позивачем дотримані та підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2023 №2987 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та наявними в матеріалах справи виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Щодо виплати позивачу винагороди за період перебування у відпустці для лікування після поранення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини одинадцятої статті 10-1 Закону №2011-ХІІ (в редакції на час спірних правовідносин) військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) становить не менше тижня та не може перевищувати в цілому чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні). У разі направлення військовослужбовця на лікування за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, загальний час його перебування на лікуванні за кордоном, включаючи час переміщення з одного іноземного закладу охорони здоров`я до іншого та час очікування між плановими хірургічними втручаннями, не може перевищувати дванадцяти місяців підряд.

Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не надається.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008). Відповідно до пункту 180 розділу VIII «Відпустки» військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються, серед інших, соціальні відпустки, зокрема, відпустка для лікування у зв`язку з хворобою. Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби відпустка для лікування у зв`язку з хворобою не надається.

Згідно з пунктом 259 розділу XIV «Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період» лікування військовослужбовців повинно бути закінчено у закладі охорони здоров`я. У виняткових випадках на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії командиром (начальником) військової частини, а в разі виключення зі списків особового складу військової частини - начальником військово-лікувального закладу може бути надано відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів. Після закінчення цього строку за висновком (постановою) військово-лікарської комісії відпустку для лікування у зв`язку з хворобою може бути продовжено на такий самий строк, а за відповідними медичними показниками - продовжено ще раз. Відпустка для лікування у зв`язку з хворобою не повинна перевищувати 4 місяців. Після закінчення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою військово-лікарська комісія надає висновок про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби.

Пунктами 8.1, 8.11, 8.14 розділу VIII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що щорічні основні та додаткові відпустки військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) надаються командирами (начальниками) за підпорядкованістю. Про вибуття військовослужбовців у відпустку, відкликання із щорічних основних відпусток у випадках, визначених пунктом 192-1 Положення, та їх повернення з відпустки оголошується в наказі командира військової частини по стройовій частині.

У зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає обстеженню військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби. Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби відпустка для лікування у зв`язку з хворобою не надається.

Стаття 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, (далі Статут) визначає, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).

Відповідно до статті 262 Статуту начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

В особливий період медичні та інші документи направляються у електронному вигляді до військової частини закладом охорони здоров`я або територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. У разі неможливості направлення таких документів у електронному вигляді обов`язок по направленню документів у паперовому вигляді покладається на заклад охорони здоров`я або територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Порядок направлення медичних та інших документів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З наведеного суд дійшов висновку, що відпустку за станом здоров`я військовослужбовцю надає командир військової частини, де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться довідки військово-лікарської комісії, відповідно яких ОСОБА_1 потребував відпустки за станом здоров`я по 30 календарних днів. У даних довідках також зазначено, що травма позивача «ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини», за ступенем тяжкості, травма позивача визначена як «важкого ступеня».

Разом з тим, суд встановив, що Військовою частиною НОМЕР_1 не проведено нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК у розмірі по 100000 грн пропорційно із розрахунку на місяць. А тому не проводячи виплату за цей період додаткової грошової винагороди у належному розмірі відповідач допустив бездіяльність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди за період з 16 квітня 2023 року по даний час за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування.

При цьому, судом встановлено, що за квітень та травень 2023 року додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн на місяць була виплачена позивачу в належному розмірі, що підтверджено довідкою про доходи від 27.10.2023 №22/1210, наданою Військовою частиною НОМЕР_1 (а.с.28).

За період з 01.06.2023 по даний час додаткова винагорода була виплачена в меншому розмірі, ніж встановлено законодавством.

Доказів протилежного відповідач не надав.

Посилання відповідача на те, що позивач що позивач повинен був звернутися до свого безпосереднього начальника із рапортом про перерахування йому грошового забезпечення та виплату додаткової грошової винагороди у порядку передбаченому Постановою КМУ від 28.02.2022 за №168, суд розцінює як безпідставні, адже як було зазначено вище, підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

Щодо дати, по яку слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявна довідка військово-лікарської комісії №1281 від 26.01.2024 при військовій частині НОМЕР_4 , відповідно до якої ОСОБА_1 визначено потребу у відпустці для лікування після поранення строком на 30 календарних днів (а.с.75).

Доказів подальшого перебування у відпустці для лікування чи на стаціонарному лікуванні позивач суду не надав.

Тому, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період із 01.06.2023 по дату перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення на підставі довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 26.01.2024 №1281, з врахуванням здійснених виплат.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність підстав для їх задоволення частково.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність підстав для їх задоволення частково.

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період із 01.06.2023 по дату перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення на підставі довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 26.01.2024 №1281.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період із 01.06.2023 по дату перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення на підставі довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 26.01.2024 №1281, з врахуванням здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 квітня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Суддя К.М. Недашківська