Справа № 260/11223/23
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Ужгород№ 260/11223/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби судової охорони про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Служби судової охорони (далі відповідач, ССО), в якому просить визнати протиправними дії ССО щодо відмови зарахувати до календарної вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення ОСОБА_1 , пільгової вислуги років у загальній кількості 5 років 01 місяць сформовану за період з 01.01.1999 по 30.06.2004 із розрахунком один рік навчання за шість місяців служби, з 20.08.2004 по 18.08.2008 із розрахунком один місяць служби за півтора місяця та за період 04.06.2014 по 13.06.2014, з 06.07.2014 по 01.08.2014, з 07.11.2014 по 11.11.2014 та з 06.02.2018 по 05.04.2018 із розрахунком один місяць служби за три місяці та зобов`язати ССО здійснити перерахунок та зарахувати до календарної вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення ОСОБА_1 пільгової вислуги років у загальній кількості 05 років 01 місяць сформовану за період з 01.01.1999 по 30.06.2004 із розрахунком один рік навчання за шість місяців служби, з 20.08.2004 по 18.08.2008 із розрахунком один місяць служби за півтора місяця та за період 04.06.2014 по 13.06.2014, з 06.07.2014 по 01.08.2014, з 07.11.2014 по 11.11.2014 та з 06.02.2018 по 05.04.2018 із розрахунком один місяць служби за три місяці, відповідно до статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ та пункту З постанови Кабінету міністрів України від 17.07.1992 №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, га деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідачем протиправно відмовлено в зарахуванні до пільгової вислуги років періоду навчання позивача в цивільному закладі вищої освіти, який становить 4 роки і 10 місяців із розрахунком один рік навчання за шість місяців служби, періоду роботи на посадах середнього начальницького складу органів внутрішніх справ, що передбачають присвоєння спеціальних звань у підрозділах міліції особливого призначення «Беркут» із розрахунком один місяць служби за півтора місяця та періоду його роботи на посадах середнього начальницького складу органів внутрішніх справ, що передбачають присвоєння спеціальних звань у підрозділах міліції особливого призначення «Беркут» із розрахунком один місяць служби за півтора місяця, що дає останньому право на призначення пенсії.

Закон України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення ociб, звільнених з військової служби, та деяких інших ociб» визначає єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років - наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, стажу та працездатності особи. Визначення у Законі № 2262 вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу yсix календарних днів (365), що в такому випадку i буде становити календарний рік i буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги. Позивач вважає, що відповідач не врахував йому період навчання в цивільному закладі вищої освіти, період роботи на посадах середнього начальницького складу органів внутрішніх справ, що передбачають присвоєння спеціальних звань у підрозділах міліції особливого призначення «Беркут», до календарної вислуги в пільговому обчисленні з підстав, не передбачених законом.

Ухвалою судді від 08.01.2024 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого заперечує проти позову та вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають.

Щодо зарахування до вислуги років періоду навчання в цивільному закладі вищої освіти, який становить 4 роки і 10 місяців із розрахунком один рік навчання за шість місяців служби, зазначає, що умовою зарахування до вислуги років часу навчання у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, є присвоєння офіцерського (спеціального) звання після закінчення навчання до вступу на службу або призначення на відповідну посаду.

Водночас, згідно копії послужного списку ОСОБА_1 , складеного та завіреного в УМВС України в Закарпатській області, офіцерське (спеціальне) звання «лейтенант міліції» позивач отримав вже під час служби в органах внутрішніх справ (наказ УМВС від 29.09.2004 № 228 о/с).

Щодо зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років у пільговому обчисленні сформовану за період проходження служби, на посадах середнього начальницького складу органів внутрішніх справ, що передбачають присвоєння спеціальних звань у підрозділах міліції особливого призначення «Беркут» із розрахунком один місяць служби за півтора місяця та за час безпосереднього виконання завдань в зоні проведення антитерористичної операції по забезпеченню державної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України із розрахунком один місяць служби за три місяця, зазначає, що визначені законодавством періоди проходження служби зараховуються на пільгових умовах до вислуги років тільки для призначення пенсії і за умови, що особа набула на неї право.

Також вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду із даним позовом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.08.2019 року ОСОБА_1 прийнято на службу до ССО та відповідно до наказу ССО від 07.08.2019 № 55 о/с призначено на посаду начальника територіального управління Служби судової охорони у Закарпатській області.

09.11.2023 року позивач звернувся до ССО щодо здійснення перерахунку та зарахування відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) та пунктів 2, 3 постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років у пільговому обчисленні сформовану за період проходження служби, а саме:

- період навчання в цивільному закладі вищої освіти, який становить 4 роки і 10 місяців із розрахунком один рік навчання за шість місяців служби;

- на посадах середнього начальницького складу органів внутрішніх справ, що передбачають присвоєння спеціальних звань у підрозділах міліції особливого призначення «Беркут» із розрахунком один місяць служби за півтора місяця;

та за час безпосереднього виконання завдань в зоні проведення антитерористичної операції по забезпеченню державної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України із розрахунком один місяць служби за три місяця.

28.11.2023 року Службою листом вих. № 01.30-01.2-2149 від 28.11.2023 року позивачу було надано відповідь та повідомлено, що підстави для перерахунку та зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислуги у пільговому обчисленні та здійснення перерахунку та зарахування часу його навчання до календарної вислуги років з урахуванням пункту а) статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відсутні.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо зарахування періоду навчання суд зазначає наступне.

Встановлення стажу служби (вислуги років) співробітникам ССО передбачено пунктом 5 розділу І Положення про проходження Служби співробітниками Служби судової охорони (з урахуванням змін, внесених рішенням Вищої ради правосуддя №2236/0/15-21 від 18.11.2021), згідно якого до стажу служби у Службі зараховуються періоди, визначені Законом № 2262 та Постановою КМУ № 393.

Частиною другою статті 17 Закону № 2262 встановлено, що до вислуги років співробітникам Служби судової охорони при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Аналогічний порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262, встановлено і в пункті 2 Постанови КМУ № 393.

Законодавством передбачено два випадки зарахування часу навчання до вислуги років при призначенні пенсії: 1) у цивільних вищих навчальних закладах (незалежно від форми такого навчання); 2) у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

Таким чином, «цивільні вищі навчальні заклади» зазначені окремо від «інших навчальних закладів», і для цивільних навчальних закладів відсутні будь-які умови для зарахування часу навчання до вислуги років, зокрема відсутні вимоги щодо присвоєння офіцерського (спеціального) звання.

А відтак, позиція відповідача, що побудована на обов`язковості присвоєння після закінчення вищого цивільного закладу освіти офіцерського (спеціального) звання є хибною та вочевидь суперечить частини другій статті 17 Закону №2262.

Додатково слід зазначити, що присвоєння спеціального звання після закінчення вищого навчального закладу можливо виключно для студентів, які пройшли військову підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу та були зараховані до вищих навчальних закладів за денною формою навчання. Студенти, які закінчили вищий навчальний заклад та здобували освіту за заочною формою навчання не мали права та не могли бути зараховані на військову кафедру при вищому навчальному закладі, а отже їм не могло бути присвоєно спеціальне звання після закінчення вищого навчального закладу. Таким чином законодавець передбачив узагальнення здобуття вищої освіти кандидатам на посади до ССО без будь яких умов щодо присвоєння спеціального звання (включно з заочною формою здобуття вищої освіти).

Період навчання в Ужгородському національному університеті (з 01.09.1999 по 30.06.2004) охоплює час навчання позивача у вищому цивільному закладі освіти до вступу на службу та без врахування служби в Збройних Силах, тому, відповідно до частини другою статті 17 Закону № 2262 та пункту 2 Постанови КМ України за № 393, повинен бути зарахований до вислуги років в Службі судової охорони із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Щодо зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років у пільговому обчисленні сформовану за період проходження служби, на посадах середнього начальницького складу органів внутрішніх справ, що передбачають присвоєння спеціальних звань у підрозділах міліції особливого призначення «Беркут» із розрахунком один місяць служби за півтора місяця та за час безпосереднього виконання завдань в зоні проведення антитерористичної операції по забезпеченню державної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України із розрахунком один місяць служби за три місяця.

Статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Згідно зі статтею 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відтак, пунктом 2-1 Постанови 393 визначено, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

У свою чергу, пунктом 3 Постанови визначені періоди, які зараховуються на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зокрема:

а) один місяць служби за три місяці:

час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції (абзац сьомий підпункту а) пункту 3 Постанови 393);

в) один місяць служби за півтора місяця: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств (абзац дев`ятий підпункту "в" пункту 3 Постанови 393).

Фактично, відповідач не заперечує наявності у позивача права на зарахування до його вислуги років на пільгових умовах періоду період проходження служби, на посадах середнього начальницького складу органів внутрішніх справ, що передбачають присвоєння спеціальних звань у підрозділах міліції особливого призначення «Беркут» та за час безпосереднього виконання завдань в зоні проведення антитерористичної операції по забезпеченню державної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України, однак, зауважує, що таке право особа набуває за умови призначення пенсії.

Посилання відповідача на те, що вищевказані періоди проходження позивачем служби та за час безпосереднього виконання завдань в зоні проведення антитерористичної операції зараховують лише під час призначення пенсії судом не приймається до уваги, так як Кабінетом Miністрів України не визначено іншого порядку обчислення вислуги років, у тому числі i під час проходження служби, окрім того, що передбачений Порядком № 393.

Отже, норми Порядку № 393 необхідно застосовувати не лише при обчисленні вислуги років після звільнення особи зі служби, але й під час проходження такої служби, з метою встановлення права на пенсію за вислугу pоків. При цьому, таке обчислення вислуги років відповідно до Порядку № 393 проводиться лише з метою подальшого призначення пенсії.

Суд наголошує на необхідності застосування до спірних правовідносин принципу юридичної визначеності. Вказаний принцип встановлює гарантування необхідності стабільного та несуперечливого правового статусу особи.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 року по справі № 805/3923/18, що особа, реалізовуючи своє конституційне право на працю, обираючи певний вид професійної діяльності, повинна бути обізнана із умовами праці та привілеями, які вона отримує при цьому. Законні очікування особи полягають у тому, щоб у випадках, коли особа, спираючись на конституційні приписи, очікує, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до цих норм, законні очікування будуть реалізовані та захищені.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах "Брумареску проти Румунії" (заява №28342/95), «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та інші). Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11), «C.G. та інші проти Болгарії» (заява № 1365/07).

Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах "Вєренцов проти України" (заява № 20372/11), "Кантоні проти Франції" (заява №17862/91).

Умови праці особи впливають на розмір її заробітної плати, на тривалість робочого часу, відпустки та інші соціальні гарантії. Законодавець передбачив призначення пенсій за вислугу років, особливість такого виду пенсії полягає у зменшеному пенсійному віці, внаслідок виконання роботи, яка визначена законодавством такою, що призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тобто, вказаний вид пенсії є відповідним заохоченням для осіб, умови праці яких негативно впливають на їх професійну працездатність.

Отже, з врахуванням вказаного вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до календарної вислуги років, вислуги в пільговому обчисленні, яка сформована за періоди його служби.

Відтак, відмовляючи позивачу в зарахуванні до стажу служби вислуги у пільговому обчислення відповідач діяв неправомірно, що є підставою для задоволення позову.

При цьому, покликання відповідача про порушення позивачем строку, встановленого статтею 122 КАС України, для звернення до суду із даним позовом, - суд оцінює критично та зазначає наступне.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Одночасно, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує зі змісту позову у цій справі, позивач оскаржує саме протиправні дії відповідача щодо відмови зарахування до календарної вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення пільгової вислуги років.

Тож, на переконання суду, предметом спору є триваюче порушення прав позивача, у виді невиконання суб`єктом владних повноважень свого обов`язку.

У свою чергу, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у виді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Тобто, порушення може вважатись тривалим у разі тривалого та безперервного невиконання суб`єктом владних повноважень обов`язків, передбачених законом.

У контексті цього питання варто наголосити, що строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності. Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває. У протилежному випадку - суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.

До того ж, в контексті порушеного питання суд зауважує, що самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 13 червня 2017 року у справі №12-1393а17 і Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), від 27 лютого 2020 року у справі №800/304/17.

З огляду на викладене, суд відхиляє довід відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку задоволення заявленого ОСОБА_1 позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Служби судової охорони (м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Служби судової охорони щодо відмови зарахувати до календарної вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення ОСОБА_1 , пільгової вислуги років у загальній кількості 5 років 01 місяць сформовану за період з 01.09.1999 по 30.06.2004 із розрахунком один рік навчання за шість місяців служби, з 20.08.2004 по 18.08.2008 із розрахунком один місяць служби за півтора місяці та за період 04.06.2014 по 13.06.2014, з 06.07.2014 по 01.08.2014, з 07.11.2014 по 11.11.2014 та з 06.02.2018 по 05.04.2018 із розрахунком один місяць служби за три місяці.

3. Зобов`язати Службу судової охорони здійснити перерахунок та зарахувати до календарної вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення ОСОБА_1 пільгової вислуги років у загальній кількості 05 років 01 місяць сформовану за період з 01.09.1999 по 30.06.2004 із розрахунком один рік навчання за шість місяців служби, з 20.08.2004 по 18.08.2008 із розрахунком один місяць служби за півтора місяця та за період 04.06.2014 по 13.06.2014, з 06.07.2014 по 01.08.2014, з 07.11.2014 по 11.11.2014 та з 06.02.2018 по 05.04.2018 із розрахунком один місяць служби за три місяці.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяС.І. Рейті