Справа № 440/9648/23
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/9648/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому проваджені звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про результати виконання рішення суду від 15.08.2023 у справі №440/9648/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про: визнання протиправною відмову ГУ ПФУ в Полтавській області в перерахунку пенсії відповідно до вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381; зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області перерахувати пенсію відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 з врахуванням сум індексації за 2022 та 2023 роки при збільшенні пенсії на 25 % як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи; зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області нарахувати та виплатити недораховану суму до пенсії за період починаючи з 01 березня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.

15 серпня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі №440/9648/23, яким адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку і виплати пенсії по інвалідності з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 (в редакції станом на 01.03.2023) у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії по інвалідності з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 (в редакції станом на 01.03.2022) у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду від 15.08.2023 набрало законної сили 15.09.2023.

09.10.2023 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №440/9648/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії по інвалідності з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 (в редакції станом на 01.03.2022) у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

05.02.2024 року позивачем до суду подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/9648/23, у якій просить:

- встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт про виконання судового рішення у справі 440/9648/23 від 15.08.2023 р., встановити відповідний строк для цього ( 7 робочих днів);

- постановити відповідну ухвалу про встановлення судового контролю у справі 440/9648/23 від 15.08.2023 р., та направити її для виконання суб`єкту владних повноважень (боржнику) - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області.

В обґрунтування вказаної заяви заявником зазначено, що він вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, здійснені на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду 15.08.2023 у справі №440/9648/23, в частині здійснення ОСОБА_1 перерахунку і виплати пенсії по інвалідності з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 (в редакції станом на 01.03.2022) у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки, з урахуванням раніше виплачених сум. Зважаючи на те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду 15.08.2023 у справі №440/9648/23, яке набрало законної сили, наразі не виконується відповідно до його резолютивної частини, а також з огляду на те, що без вжиття заходів судового контролю за виконанням судового рішення, зазначене судове рішення і далі може бути не виконане, вважає за необхідне встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду 15.08.2023 у справі №440/9648/23.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі №440/9648/23 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 року у справі №440/9648/23 упродовж одного місяця з дня набрання даною ухвалою законної сили.

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про результати виконання рішення суду у справі №440/9648/23.

Відповідач у звіті зазначив, що оскільки вказаним рішенням суду (в зобов`язальній частині) окремий порядок проведення перерахунку пенсії не визначений, з метою виконання рішення у справі № 440/258/21, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області проведено розрахунок основного розміру пенсії (25%) у 2023 році відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 1381: індексація базового ОСНП2022 - 1631,58 грн (11654,18 грн х 0,14); основний розмір пенсії, з якого вираховується збільшення основного розміру пенсії (25%) склав 14785,77 грн (11654,18 + 1631,58 + 1500), а сума збільшення основного розміру (25%) - 3696,44 грн. Нараховано заборгованість за період з 01.03.2023 по 31.10.2023 в розмірі 2999,92 грн, яка облікована в органах Пенсійного фонду. Таким чином, на думку відповідача. рішення виконано в межах покладених на ГУПФУ в Полтавській області зобов`язань з урахуванням норм чинного законодавства та відповідно до документів пенсійної справи.

Щодо виплати Головним управлінням боргів за рішеннями суду повідомляємо, що сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначена у бюджеті Фонду на 2023 рік - 13 693,5 млн. грн. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили (розпис і план бюджету Фонду на 2023 рік додаються). Разом з тим повідомлено, що у вересні 2023 року з Пенсійного фонду України надійшов Помісячний розпис доходів і видатків Головного управління на 2023 рік та План доходів і видатків Головного управління на 2023 рік, проте сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду залишилася незмінною - 13 693,5 млн. грн (додаються), а в жовтні 2023 року додатково надіслано зміни до Помісячного розпису доходів і видатків Головного управління на 2023 рік та Плану доходів і видатків Головного управління на 2023 рік коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду зменшено та становить 13 620,50 млн. грн. Зазначено, що на даний час Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено, сума виплати коштів за рішеннями суду, не встановлено.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оцінюючи обґрунтованість поданого управлінням звіту, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява №60750/00 від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 07 червня 2005 року, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 1291 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

На думку Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оскільки рішенням суду (в зобов`язальній частині) окремий порядок проведення перерахунку пенсії не визначений, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області проведено розрахунок основного розміру пенсії (25%) у 2023 році відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 1381: індексація базового ОСНП2022 - 1631,58 грн (11654,18 грн х 0,14); основний розмір пенсії, з якого вираховується збільшення основного розміру пенсії (25%) склав 14785,77 грн (11654,18 + 1631,58 + 1500), а сума збільшення основного розміру (25%) - 3696,44 грн.

Оцінюючи вищевикладене, суд зазначає наступне.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 року у справі №440/9648/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії по інвалідності з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 (в редакції станом на 01.03.2022) у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд зазначає, що в резолютивній частині вказаного рішення суду не зазначено про здійснення ОСОБА_1 перерахунку і виплати пенсії по інвалідності з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 (в редакції станом на 01.03.2022) у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки, з урахуванням раніше виплачених сум та п. 1 Постанови КМУ № 1381: (11654,18 грн, (основний розмір пенсії) + 2039,49 грн. (індексація базового ОСНП2022) + 1500,00грн, (індексація базового ОСНП2023)), що дорівнює 15193,67 грн,* 25% = 3798,42 грн.

Разом з тим, у мотивувальній частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 року у справі №440/9648/23 судом здійснено розрахунок збільшення основного розміру пенсії (25%) у 2023 році відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 1381: (11654,18 грн. (основний розмір пенсії) + 2039,49 грн. (індексація базового ОСНП2022) + 1500 грн. (індексація базового ОСНП2023)) = 15193,67 грн. * 25% = 3798,42 грн.

Таким чином, з мотивувальної та резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 вбачається, що її текст труднощів для розуміння не викликає, суть її ясна та не двозначна.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 року у справі №440/9648/23 відповідачем проведено розрахунок основного розміру пенсії (25%) у 2023 році відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 1381: індексація базового ОСНП2022 - 1631,58 грн (11654,18 грн х 0,14); основний розмір пенсії, з якого вираховується збільшення основного розміру пенсії (25%) склав 14785,77 грн (11654,18 + 1631,58 + 1500), а сума збільшення основного розміру (25%) - 3696,44 грн.

Відповідачем не надано доказів нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 (в редакції станом на 01.03.2022) у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки, з урахуванням висновків суду.

Отже, пенсійний орган не виконує рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 року у справі №440/9648/23.

У постанові Верховного Суду від 16 березня 2021 року в справі № 640/9677/20 наголошено, що право на соціальний захист є комплексним гарантованим Конституцією України невідчужуваним основоположним правом, яке, за загальним правилом, має абсолютний характер (не залежить від внесення змін до законів або фінансових можливостей держави) та за жодних умов не може бути скасоване, а його обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України. Конституція України (зокрема, статті 1, 3, 13, 16, 17, 24, 25, 36, 44, 46, 47, 48, 49, 51, 52 та 64) безпосередньо закріплює низку концептуальних видів гарантій, спрямованих на реалізацію статусу України як соціальної держави та, відповідно, права кожного на соціальний захист, яке досить тісно пов`язане з правом на життя та стосується підтримки найбільш вразливих категорій громадян.

Право на отримання пенсії також є об`єктом захисту за статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у статті 1 Протоколу № 1 до вказаної Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи ("Sporrong and Lonnroth v. Sweden", № 7151/75, №7152/75, п. 73).

Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності ("Pressos Compania Naviera S.A. and Others v. Belgium"), № 17849/91, п. 33).

Суд визнає, що держава користується широкою свободою розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів з огляду на загальний інтерес для досягнення мети закону, про який йдеться. Проте суд не може не скористатися своїм повноваженням щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на "мирне володіння [його] майном" в розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу ( "Zvolskэ аnd Zvolskб v. the Czech Republic", № 46129/99, п. 63).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 1 червня 2006 року у справі "Федоренко проти України", заява № 25921/02, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і у справі Стретч проти Сполучного Королівства ("Stretch v. the United Kingdom", № 44277/98, п. 37).

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності". Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany", № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02, п. 74).

Крім того, у справі "Суханов та Ільченко проти України", рішення від 26 червня 2014 року, заяви № 68385/10 та № 71378/10, ЄСПЛ зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Отже, виходячи з принципу верховенства права та беручи до уваги практику ЄСПЛ, суд вважає, що не нарахування та не виплата ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 (в редакції станом на 01.03.2022) у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки, з урахуванням висновків суду, викладених в т.ч. у мотивувальній частині рішення суду, за відсутності передбачених законами підстав для цього, порушує його право на соціальний захист. Тому, у даному випадку, втручання у право позивача на мирне володіння своїм майном не може визнаватися таким, що ґрунтується на вимогах закону та є виправданим.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 року по справі № 440/9648/23 залишається не виконаним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області безпідставно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне визнати вказаний звіт таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі та продовжити строк судового контролю на дев`яносто календарних днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Керуючись статтями 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Визнати звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про результати виконання рішення суду від 15 серпня 2023 року у справі №440/9648/23 таким, що не підтверджує виконання рішення суду.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року у справі №440/9648/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року у справі №440/9648/23 упродовж дев`яноста днів з дня набрання даною ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва