Справа № 560/11299/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/11299/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

08 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому просив суд:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 з 24.02.2022 без врахування заробітної плати за період з 01.09.1985 по 30.09.1993 у вагонному депо Байкалоамурської залізної дороги, зазначеної в довідках від 25.01.2022 №Д-74/ДВОСТ НДАг виданих Далекосхідною залізною дорогою.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та обчислення пенсії ОСОБА_1 з 24.02.2022 з врахуванням заробітної плати за період за період з 01.09.1985 по 30.09.1993 у вагонному депо Байкалоамурської залізної дороги, зазначеної в довідках від 25.01.2022 №Д-74/ДВОСТ НДАг виданих Далекосхідною залізною дорогою.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.10.2023 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.10.2023 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу в півторакратному розмірі наступних періодів: з 26.08.1985 по 25.08.1988, оскільки відсутні відомості про укладання трудового договору; з 01.01.1991 по 08.10.1993, оскільки Законом не передбачено зарахування в півторакратному розмірі періодів роботи після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Період з 26.08.1988 по 31.12.1990 включено до страхового стажу ОСОБА_1 в півторакратному розмірі.

Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 24.02.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

05.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо правильності обчислення страхового стажу та заробітної плати за періоди роботи в районах Крайньої Півночі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 22.09.2022 №7699-7256/Д-03/8-2200/22 повідомило ОСОБА_1 про не зарахування до страхового стажу в півторакратному розмірі наступних періодів: з 26.08.1985 по 25.08.1988, оскільки відсутні відомості про укладання трудового договору; з 01.01.1991 по 08.10.1993, оскільки Законом не передбачено зарахування в півторакратному розмірі періодів роботи після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Період з 26.08.1988 по 31.12.1990 включено до страхового стажу ОСОБА_1 в півторакратному розмірі. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 32 роки 7 місяців 15 днів. Вимога позивача призначити і виплачувати пенсію із врахуванням архівних довідок від 25.01.2022 року №Д-74/ДВОСТ НДАг, виданих Далекосхідною залізною дорогою, наданих при зверненні за призначенням пенсії, є безпідставною, оскільки не було долучено копій первинних документів, які б підтверджували достовірність видачі довідок.

24.05.2023 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити і виплачувати йому пенсію з врахуванням заробітної плати за період за період з 01.09.1985 по 30.09.1993 у вагонному депо Байкалоамурської залізної дороги, зазначеної в довідках від 25.01.2022 №Д-74/ДВОСТ НДАг виданих Далекосхідною залізною дорогою.

Відповідач листом № 6938-6327/Д-03/8-2200/23 від 09.06.2023 повідомив ОСОБА_1 про те, що згідно наданих позивачем документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу йому з 24.02.2022 (з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку) призначено пенсію за віком з врахуванням страхового стажу 32 роки 7 місяців 15 днів (враховано по 31.12.2021), коефіцієнт страхового стажу - 0,32583. Заробітну плату враховано за період роботи з 01.01.2002 по 31.12.2021 (згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку), індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітку становить 0,41271. Розмір пенсії з 01.06.2023 становить 2093,00 грн. Відповідно до частини першої статті 29 Закону особа, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (60 років), виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців. Враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії до спливу трьохмісячного терміну, підстави для застосування норм статті 29 відсутні. Також, відповідач у листі зазначив, що у разі незгоди з наданою відповіддю позивач може оскаржити її до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 без врахування заробітної плати за період з 01.09.1985 по 30.09.1993, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно здійснило обчислення пенсії ОСОБА_1 з 24.02.2022 без врахування заробітної плати за період з 01.09.1985 по 30.09.1993 у вагонному депо Байкалоамурської залізної дороги, зазначеної в довідках від 25.01.2022 №Д-74/ДВОСТ НДАг виданих Далекосхідною залізною дорогою.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до пункту 2 стаття 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (Порядок № 22-1).

За змістом пп. в п.7 Порядку № 22-1 заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації .

Пунктом 17 Порядку № 22-1 передбачено, що така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

При цьому, визначальним критерієм для включення відповідного заробітку до суми доходу, з якого обчислюється пенсія, є нарахування внесків на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №709/1448/16-а.

Згідно з пунктом 2.23 Порядку №22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

При цьому, ні Порядком №22-1, ні іншим нормативним документом не визначено вичерпного переліку тих первинних документів, якими повинна підтверджуватись довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, а також не передбачено порядок підтвердження довідки про заробіток первинними документами, якщо відомості про заробітну плату відсутні в архівній установі.

Згідно з абз. 1 та 2 ч.3 п. 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

На підставі пункту 2.10 цього ж Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Водночас, коли підприємство надало необхідну довідку про заробітну плату, то позивач не може нести негативні наслідки через бездіяльність відповідних органів щодо збереження платіжних відомостей.

Право особи на пенсійне забезпечення, не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, позаяк збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних у первинних документах по нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 (далі - Угода від 13 березня 1992 року) пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно з частинами 2 та 3 ст. 6 цієї Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. Тобто, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Статтею 96 Закону СРСР від 15 травня 1990 року №1480-I "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

При вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону (ч. 3 ст. 96 Закону СРСР №1480-I). Вказана стаття 96 Закону СРСР від 15 травня 1990 року №1480-I застосовується з 01.01.1992.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, заробітна плата для обчислення пенсії до 01.01.1992 враховується із районним коефіцієнтом, а з 01.01.1992 - без врахування.

Перерахунок пенсії за умови надання позивачем підтверджуючих документів не ставиться в залежність від наявності можливості у пенсійного органу здійснити перевірку відомостей цих документів на підприємстві, а тим більше це не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення за умови не визнання вказаної довідки недійною.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17.

За змістом статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Аналізуючи поняття «якість закону» Європейський суд з прав людини у пункті 111 рішення у справі «Солдатенко проти України» (заява № 2440/07) зробив висновок, що це поняття, вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права, означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість обмеження прав особи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Згідно з уже сталою практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності», «передбачуваності» та «зрозумілості»; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість у разі необхідності за належної правової допомоги передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія; у внутрішньому праві повинні існувати загороджувальні заходи від довільного втручання влади в здійснення громадянами своїх прав (рішення у справах «Сєрков проти України»; «Редакція газети «Правоє дело» та Штекель проти України»; «Свято-Михайлівська Парафія проти України».

Отож, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Встановлено, що факт перебування позивача в трудових відносинах в період з 01.09.1985 по 30.09.1993 у вагонному депо Байкалоамурської залізної дороги у посадових осіб пенсійного органу сумнівів не викликав.

Належних доказів в підтвердження недостовірності та неправдивості інформації, що міститься в архівних довідках від 25.01.2022 №Д-74/ДВОСТ НДАг, видані відділом архіву філіалу ВАТ «РЖД» Далекосхідною залізною дорогою, за періоди роботи позивача на Далекосхідній залізній дорозі, матеріали справи не містять.

Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у врахуванні даних вказаних довідкок, відповідач не навів жодного обґрунтування - розбіжність даних, невідповідність записам у трудовій книжці, наявність інших доказів, які б спростовували зміст довідок, тощо.

Довідки від 25.01.2022 №Д-74/ДВОСТ НДАг, видані відповідно до вимог щодо ведення бухгалтерського обліку та звітності, містять всі необхідні реквізити, підписані уповноваженою особою та містять посилання на підставу видачі - розрахункові відомості за вказані періоди.

Таким чином, дії відповідача щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 з 24.02.2022 (дата з якої призначено пенсію) без врахування заробітної плати за період з 01.09.1985 по 30.09.1993 у вагонному депо Байкалоамурської залізної дороги, зазначеної в довідках від 25.01.2022 №Д-74/ДВОСТ НДАг виданих Далекосхідною залізною дорогою, є протиправними.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, з метою захисту порушеного права позивача, необхідно зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та обчислення пенсії позивача з 24.02.2022 з врахуванням заробітної плати за період з 01.09.1985 по 30.09.1993 у вагонному депо Байкалоамурської залізної дороги, зазначеної в довідках від 25.01.2022 №Д-74/ДВОСТ НДАг виданих Далекосхідною залізною дорогою.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.