Справа № 280/9524/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 квітня 2024 р. Справа № 280/9524/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окремої механізованої бригади про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окремої механізованої бригади, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати щомісячного додаткового забезпечення у вигляді премії, встановленого п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного і стану» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який Міноборони затвердив наказом від 07.06.2018 № 260 , в період за березень 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати одноразового додаткового забезпечення у вигляді винагороди за бойове чергування, встановленого п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного і стану» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який Міноборони затвердив наказом від 07.06.2018 № 260 , із розрахунку 100000 грн в період за березень 2023 року;

- зобов?язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити щомісячне додаткове забезпечення та одноразове додаткове забезпечення, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який Міноборони затвердив наказом від 07.06.2018 №260, за період березня місяця 2023 року.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд Вінницькому окружному адміністративному суді.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

05.02.2024 до суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окремої механізованої бригади, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що з огляду на встановлення факту перебування солдата ОСОБА_1 08.03.2023 у стані алкогольного сп`яніння та підтвердження цієї обставини належними доказами в межах службового розслідування, невиплата позивачу премії та додаткової винагороди за весь місяць, в якому було здійснено вказане порушення (березень 2023 року), є правомірним. Отже, Військова частина НОМЕР_1 не вчиняла у відношенні позивача жодної бездіяльності, яка б обґрунтовано могла б бути визнана протиправною.

Також представник відповідача зазначає про порушення позивачем строку на звернення до суду, тому просив залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1

06.02.2024 предстаником позивача подано відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та такими, що не спростовує доводи, викладені у позовній заяві як підстави для задоволення позову. Зокрема щодо факту перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та невиплати щомісячного додаткового забезпечення у вигляді премії та одноразового додаткового забезпечення у вигляді винагороди за бойове чергування вказує, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2023 адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП було повернуто до Військової частини для доопрацювання та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог чинного законодавства, згодом постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2023 року, було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. А тому представник зазначає, що виключення ОСОБА_1 з наказів про виплату щомісячної премії та про виплату додаткової винагороди є безпідставним та таким, що порушує право позивача на отримання вказаного грошового забезпечення, а отже спростовує наведені у відзиві пояснення відповідача.

Щодо строку звернення до суду вказує, що оскільки заступник командира БМ №-64 РС навідник оператор ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , та враховуючи запровадження в Україні воєнного стану, сторона позивача вважає, що дана обставина є поважною причиною пропуску строку звернення до суду за захистом його прав та є підставою для поновлення судом строків.

12.02.2024 на адресу суду надійшли заперечення, в яких підтримано позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, та зазначено, що обставини перебування позивача 08.03.2023 у стані алкогольного сп`яніння знайшли своє підтвердження в ході службового розслідування; про це свідчать зокрема, висновок №10 від 08.03.2023 про результати медичного огляду для встановлення факту перебування у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння (висновок (пункт 19): «Клінічно перебуває у стані сп`яніння»), акт №10 про відмову військовослужбовця від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу (містить відомості про те, що позивач був виявлений в районі розташування Військової частини НОМЕР_1 з ознаками сп`яніння), акт №4 по відмову військовослужбовця від надання пояснень за фактом вживання спиртних напоїв та перебування на службі в нетверезому стані.

При цьому посилання сторони позивача на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2023 у справі № 336/2558/23, вважає таким, яку слід відхилити, оскільки на момент видання командиром Військової частини НОМЕР_1 наказу про призначення службового розслідування стосовно позивача, наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також видання Військовою частиною НОМЕР_1 наказів про невиплату позивачу премії та додаткової винагороди за місяць, в якому вчинене правопорушення (березень 2023 року) вказане судове рішення не було прийнято.

Крім того, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172- 20 КУпАП був складений відносно відмови позивача від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то прийнята за результатом його розгляду постанова суду не може бути за визначенням джерелом доказу про перебування чи не перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, щодо позивача на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП (у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення) може стосуватися виключно відмови позивача від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Представник військової частини переконаний, що акт про відмову військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, складеного стосовно ОСОБА_2 від 08.03.2023 є самостійним джерелом доказів та містить належні та достатні відомості на підтвердження факту перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 . Відповідач відзначає, що Наказ №302 в сукупності з додатками до нього не оскаржений, не визнаний протиправним (повністю чи частково) та не скасований в судовому порядку, а отже є правомірним та застосовним до спірних правовідносин. Також вказує, що є неоскарженим позивачем та не скасованим у судовому порядку і сам складений 08.03.2023 акт про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Таким чином, солдату В. Реві правомірно не виплачувались премія та додаткова винагорода за березень 2023 місяць, в якому він був виявлений у стані алкогольного сп`яніння, що було належним чином задокументовано, а отже підстави для задоволення позову відсутні. Також пропосив залишити без розгляду позовну заяву як таку, що подана з пропущенням строку звернення до суду без поважних причин.

Ухвалою суду від 10.04.2024 у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окремої механізованої бригади.

Відповідно до наказу №496 від 09.03.2023 командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) відносно позивача було призначено службове розслідування за фактами виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані.

Згідно з актом службового розслідування затвердженого від 30.03.2023, встановлено, що 08.03.2023 під час перевірки у розташуванні 2 механізованому взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону в АДРЕСА_1 було виявлено в стані перебування алкогольного сп?яніння декілька військовослужбовців, зокрема солдата ОСОБА_3 . Військовослужбовці були доставлені до медичної роти військової частини для встановлення стану сп?яніння. За медичним висновком солдат ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп?яніння. Проте наступного дня від надання пояснень військовослужбовець відмовився.

У акті зазначено, що протиправні дії солдата ОСОБА_2 полягають у появі на території військової частини в стані алкогольного сп?яніння.

За висновком службове розслідування запропоновано вважати завершеним та за порушення зазначених у акті обов`язків запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону солдата ОСОБА_1 - за появу на території військової частини в нетверезому стан. На підставі пункту 5 розділу XVI, пункту 14 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, визначено не виплачувати премію та додаткову винагороду за березень 2023 року ОСОБА_1

31.03.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ №655 про притягнення до відповідальності військовослужбовців 2 механізованого батальойону та військовослужбовців запасної роти, а саме номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону солдата ОСОБА_1 за фактом виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані та наказано:

- на підставі статей 45, 48, 55, 83, 86, 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 притягнути до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону солдата ОСОБА_1 і оголосити йому дисциплінарне стягнення «сувора догана»;

- на підставі пункту 5 розділу XVI, пункту 14 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 не виплачувати премію та додаткову винагороду за березень 2023 року.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо позбавлення його премії та додаткової винагороди за березень 2023 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

За змістом статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частинами 3, 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), який також встановлює, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

За змістом статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно із статті 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно частини 3 статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеногоЗаконом України «Про оборону України».

Стаття 45 Дисциплінарного статуту передбачає, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Стаття 13 Статуту внутрішньої служби передбачає, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Згідно статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як встановлює стаття 128 Статуту внутрішньої служби солдат зобов`язаний серед іншого під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Згідно із статтею 241 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженимнаказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Розділу І Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно із пунктами 1, 3 Розділу XVI Порядку №260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

За приписами пункту 5 розділу XVI Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються серед інших за таких випадках:

- за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення;

- у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;

- у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення «зауваження», - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.

Відповідно до пункту 8 розділу XVI Порядку № 260 розмір премії зазначеній категорії військовослужбовців установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, 25.03.2022 Міністром оборони України було прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, яке того ж дня Телеграмою № НР248/1298 доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.

Пунктом 10 вказаного рішення встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн не включаються, зокрема, ті військовослужбовці, які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяці у якому здійснено таке порушення.

Окрім того, 23.06.2022 Міністром оборони України прийнято Окреме доручення № 912/з/29 про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, підпунктом 9.8 пункту 9 якого передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень або 30000,00 гривень не включати військовослужбовців, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий мас, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошеного наказом командира (начальника).

Таким чином, однією із підстав позбавлення військовослужбовців премії та додаткової винагороди являється встановлення факту їх перебування як у службовий, так і в позаслужбовий час особи в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння.

Чинним законодавством не передбачено прийняття окремого рішення щодо позбавлення військовослужбовця додаткової винагороди. Реалізація такого рішення знаходить своє відображення в тому, що до наказу про виплату додаткової винагороди військовослужбовець, який допустив порушення, не включається.

Судом встановлено, що згідно з актом службового розслідування встановлено, що 08.03.2023 під час перевірки у розташуванні 2 механізованому взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону в АДРЕСА_1 було виявлено в стані перебування алкогольного сп?яніння декілька військовослужбовців, зокрема солдата ОСОБА_3 . Військовослужбовці були доставлені до медичної роти військової частини для встановлення стану сп?яніння. За медичним висновком солдат ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп?яніння. Проте наступного дня від надання пояснень військовослужбовець відмовився.

У акті зазначено, що протиправні дії солдата ОСОБА_2 полягають у появі на території військової частини в стані алкогольного сп?яніння.

Також з долученого до матеріалів службового розслідування акту про відмову військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, складеного стосовно ОСОБА_2 , відомо, що він складений 08.03.2023 о 17 год. 23 хв., місце складання медична рота Військової частини НОМЕР_1 , з наступним змістом:

«Цей акт складено про те, що військовослужбовець солдат, номер обслуги ОСОБА_1 виявлений в районі розташування військової частини НОМЕР_1 з ознаками сп`яніння, а саме стійкий запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду для встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів військовослужбовець відмовився в присутності свідків:

1) підполковник, заступник командира батальйону з МПЗ ОСОБА_5 (підпис);

2) підполковник, офіцер управління з МПЗ в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 (підпис).

Акт склав начальник медичної служби в/ч НОМЕР_1 майор ОСОБА_7 (підпис).».

Вказаний акт долучений до матеріалів справи у складі матеріалів службового розслідування.

У висновку №10 про результати медичного огляду для встановлення факту перебування в станні алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 08.03.2023 зазначено, що поведінка ОСОБА_1 напружена, роздратована, балакуча, метушлива; наявне порушення артикуляції, змазаність мови; зіниці розширені, реакція на світло млява, міміка млява; наявне розкидування ніг під час ходи, хода із швидкими поворотами, хитання при поворотах; точні рухи не виконує; містяться тримтіння повік, пальців рук; запах із роту - різко виражений; при цьому військовослужбовець відмовився від обстеження спеціальним технічним засобом - газоаналізатором АлкоФор505, серійний номер 22037. Таким чином, за результатами висновку №10 визначено, що ОСОБА_1 клінічно перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Висновок №10 про результати медичного огляду для встановлення факту перебування в станні алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підписано свідками підполковником, заступником командира батальйону з МПЗ ОСОБА_8 , підполковником, офіцером управління з МПЗ в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 та лікарем, який проводив огляд.

Таким чином, за результатами проведеного службового розслідування, 31.03.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ №655 про притягнення до відповідальності військовослужбовців 2 механізованого батальойону та військовослужбовців запасної роти, а саме номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону солдата ОСОБА_1 за фактом виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані та наказано:

- на підставі статей 45, 48, 55, 83, 86, 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 притягнути до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону солдата ОСОБА_1 і оголосити йому дисциплінарне стягнення «сувора догана»;

- на підставі пункту 5 розділу XVI, пункту 14 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 не виплачувати премію та додаткову винагороду за березень 2023 року.

Також, як встановлено з матеріалів справи, стосовно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії А7013 №149/23/з від 09.03.2023 відповідно якого, « ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі м. Оріхів, Пологівського району, Запорізької області, приблизно о 15:30, на позиціях розташування підрозділу, виявлено солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який виконував обов`язки військової служби з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Для встановлення стану солдата ОСОБА_1 було направлено до медичної роти в/ч НОМЕР_1 , але останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду та актом про відмову військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у присутності свідків №10 від 08.03.2022 р. Таким чином, солдат ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП - відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в умовах особливого періоду. Правопорушенням матеріальної шкоди не заподіяно».

Складені матеріали щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності направлені до суду, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2023 провадження закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили.

Суд критично ставиться до тверджень представника позивача щодо вказаної постанови суду від 01.06.2023 про те, що даний доказ (постанова суду) вказує на те, що позивач не перебував на службі у стані сп`яніння та відповідно був неправомірно позбавлений виплат за березень 2023 року та зазначає, що нормами чинних нормативних актів передбачено позбавлення військовослужбовця премії та невиплата йому додаткової винагороди у взаємозв`язку лише із самим фактом вживання алкогольних напоїв (наркотичних або психотропних речовин), але у жодному разі не з притягненням позивача до дисциплінарної, адміністративної та будь-якої іншої відповідальності.

Крім того, суд вказує, що судове рішення у справі про адміністративне правопорушення не може бути самостійною підставою вважати притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконним.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеною нормою КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною четвертою статті 78 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Таким чином, адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Підтвердженням наведеного слугують приписи частини четвертої статті 78 КАС України, згідно якої правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Подібна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 серпня 2022 року у справі №904/1427/21.

В контексті встановлених обставин даної справи, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного, однак не дисциплінарного проступку.

Подібна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 жовтня 2019 року у справі № 480/3950/18, від 29 листопада 2019 року у справі №824/832/18-а, від 22.09.2022 у справі № 420/4977/20.

Суд зауважує, що в даному випадку перебування позивача на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час в стані алкогольного сп`яніння підтверджується окрім іншого, також рапортом заступника командира в/ч НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення-начальника відділення, полковника ОСОБА_10 , актом службового розслідування, затвердженого 30.03.2023, наказом про притягнення до відповідальності військовослужбовців 2 механізованого батальйону та військовослужбовця запасної роти №655 від 31.03.2023.

Факт відмови від проходження медичного огляду для встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів військовослужбовець відмовився в присутності свідків - підполковника ОСОБА_8 та підполковника ОСОБА_9 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби підтверджений належними доказами, які є послідовними і узгоджуються між собою, доказів на спростування цих обставин матеріали справи не містять.

Крім того, в рамках цієї справи позивач не оскаржує наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Відомостей про оскарження наказу про притягнення до відповідальності військовослужбовців 2 механізованого батальйону та військовослужбовця запасної роти №655 від 31.03.2023 матеріали справи не містять.

Таким чином, наразі наказ про притягнення до відповідальності військовослужбовців 2 механізованого батальйону та військовослужбовця запасної роти №655 від 31.03.2023 є чинним та в судовому порядку не скасований.

При цьому, саме у наказі №655 від 31.03.2023 визначено на підставі пункту 5 розділу XVI, пункту 14 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 не виплачувати ОСОБА_1 премію та додаткову винагороду за березень 2023 року.

В цьому аспекті суд вважає за необхідне також зауважити, що кожен військовослужбовець, складаючи присягу, бере на себе відповідні зобов`язання, які передбачені Конституцією України та законами України, має виконувати свої обов`язки сумлінно, дотримуючись дисципліни, а також користується певними соціально-економічними та особистими правами і свободами. Результат дій військовослужбовця може вплинути на інших та на результати всієї служби в цілому, а тому військовослужбовці зобов`язані дотримуватися Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту.

Військовослужбовці, особливо під час воєнного стану запровадженого у державі, відіграють важливу роль у забезпеченні національної безпеки та захисту територіальної цілісності країни, а тому під час виконання своїх обов`язків, вони повинні бути відповідальними та надійними, що вимагає обмежень у різних аспектах, включаючи вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин), оскільки будь-яке їх вживання під час служби може призвести до непередбачуваних наслідків, які можуть негативно вплинути на безпеку нашої країни та діяльність в цілому військової частини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за порушення військової дисципліни, а саме за вживання алкогольних напоїв на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, перебування на службі в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) позивача правомірно позбавлено премії та додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за березень 2023 року, шляхом винесення відповідного наказу, а тому у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд, оцінивши надані докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку із відмовою у задоволені позову, питання про розподіл судових витрат, судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 )

Суддя Мультян Марина Бондівна