Справа № 752/2261/24
Суддя: Ольшевська І. О.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/2261/24
Провадження № 2-а/752/127/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 квітня 2024 року місто Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.,

за участю секретаря судових засідань Стороженко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 , за результатом розгляду якого позивач просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №1229167 від 12.01.2024, складену заступником командира взводу 2 взводу 2 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області, старшим лейтенантом поліції Гаркавим Олександром Миколайовичем, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12.01.2024 старшим лейтенантом поліції Гаркавим Олександром Миколайовичем складена постанова про накладення штрафу на позивача за перевищення швидкості, яку позивач вважає неправомірною, оскільки при її винесенні не враховані обставини, що спростовують порушення правил дорожнього руху, на підставі доказів, які позивач вважає неналежними, а сам розгляд справи був проведений з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ухвалою судді від 07.02.2024 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що використання лазерного вимірювача швидкості TruCam відбувається як у мобільному, так і у статичному режимі, але його використання в ручному режимі не є порушенням. Використання цього приладу було здійснене для фіксації перевищення швидкості водієм ОСОБА_1 . Відео та фото з приладу підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а також вказують на правильність застосування приладу поліцейськими. Позивач був ознайомлений з матеріалами справи під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а твердження позивача про незаконність дій

поліцейських спростовується відеозаписом з портативного відео реєстратора, долученого до відзиву на позов. Також вказує на перелік ділянок доріг, на яких контролюється швидкість за допомогою приладу TruCam, на якому зазначена ділянка М-01 «Київ-Чернігів-Н.Яриловичі» (64-90 км), на якій і було вчиненно адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , однак, поруч із вказаним, представник зазначає, що встановлення дорожнього знаку перед використанням приладу TruCam має рекомендаційний характер і законодавством не передбачено обов`язковість їх встановлення.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії ЕНА №1229167 від 12.01.2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА №1229167 від 12.01.2024 року, о 13 год. 43 хв. у с. Сираї а/д Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, 71 км., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi А4, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 112 км/год у населеному пункті с. Сираї, позначеному д.з. 5.49, та перевищив встановлене обмеження швидкості більше ніж на 50 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості ТЗ TruCam II LTI20/20 серійний ТС008431, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швид. режиму в населених пунктах.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 4 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1.1. ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги посилання позивача на той факт, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП, оскільки такі докази відсутні в матеріалах справи.

До матеріалів відзиву долучено DVD диск з файлами фото фіксації факту порушення та процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Так, на файлі під назвою «_l3200_0112_134330_F0001» зафіксований автомобіль позивача та згенерована інформація про подію правопорушення, а саме вказано, що «Clip No: 13271; Date: 12/01/2024; Time: 13:43:30; Manual: Speed; Loc: А/Д М01 КИЇВ-ЧЕРНІГІВ-Н.ЯРИЛОВИЧІ, С.СИРАЇ 71 KM, ID: 0141253 Speed Limit: 73 km/h Speed: 112 km/h (APP) Distance: 204.2 m».

Крім того, з відеозапису з нагрудного відео реєстратора, на якому зафіксовано момент зупинення позивача на вимогу інспектора, а саме файл «export-gf8jg», вбачається, що між позивачем та інспектором відбувається з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення та з контексту пояснень позивача вбачається, що фактично він не заперечував проти того факту, що рухався зі швидкість більшою ніж дозволено, оскільки об`єктивно поспішав.

На відеозаписі також зафіксовано, що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивачу було повідомлено про суть вчиненого

ним правопорушення. До початку винесення постанови поліцейський, який проводив розгляд справи, оголосив про початок розгляду справи та ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи, про що позивач у п. 8 оскаржуваної постанови поставив власний підпис.

Також, з відеозапису вбачається, що позивач був ознайомлений з фото та відео доказом правопорушення, яке відбулось о 13:43 год. (файл «export-gf8jg» 12.01.2024 р. о 13:56:36). Заперечень щодо зафіксованої швидкості, із якою рухався, він не висловив, так само не заперечував проти факту того, що рухався в населеному пункті.

Окремо необхідно зазначити, що з відео реєстратора поліцейського вбачається, що автомобіль позивача на вимогу поліцейського зупинився саме біля знаку 5.50 «Кінець населеного пункту» (Сираї), тобто за траєкторією, якою рухався позивач, встановлена приладом вимірювання швидкість автомобіля у 112 км/г була обрана водієм як раз під час руху в населеному пункті при дозволеній швидкості в 50 км/год.

По-перше, вказане спростовує посилання позивача на обставину того, що поліцейським не було надано можливість ознайомитись із доказами фіксації правопорушень, по-друге, спростовує посилання позивача про факт відсутності складу адміністративного правопорушення.

Крім того, з відповіді представництва «Азвір ММС» додатково вбачається, що станом на 12.01.2024 р. були встановлені дорожні знаки 5.49 «Початок населеного пункту» з обох боків с. Сираї, Чернігівської області.

До того ж, наявність дорожнього знаку 5.76 в межах населеного пункту «Сираї» підтверджується довідкою начальника відділу безпеки дорожнього руху УПП в Чернігівській області Д1IIІ Воронова О. та картою-схемою, на якій маються зображення дорожніх знаків на автодорозі М-01.

Окремо, суд хоче зазначити, що правомірність використання приладу TruCam саме в ручному режимі підтверджується листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Міністерства економічного розвитку та торгівлі (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ») від 01.10.2019 № 22-38/49, відповідно до якого лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання, копію якого долучено відповідачем до відзиву.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим, посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

Здійснюючи розширений аналіз ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскільки працівниками поліції було встановлено факт порушення позивачем п. 12.4. ПДР України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), працівники поліції мали достатньо підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Процедура розгляду справи була дотримана: роз`яснено права, ознайомлено із доказами фіксації факту правопорушення, повідомлено зміст правопорушення, оголошено рішення.

Суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП винесена правомірно, уповноваженою особою, її зміст не суперечить нормам законодавства, порушень при її винесенні не встановлено.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Доводи позивача про незаконність оскаржуваної постанови, зазначені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно з ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена неправомірність дій заступника командира взводу УПП у Чернігівській області, пов`язаних зі винесенням постанови у справі про адміністративні правопорушення серії ЕНА №1229167 від 12.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 1700 грн., а тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП.

Інші обставини, на які посилається позивач, не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення та правомірності притягнення до адміністративної відповідальності.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви ОСОБА_1 без задоволення.

У відповідності до ст.139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 243-244, 246, 250, 255, 286, 292-293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

2. Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ).

Повний текст рішення суду складено та підписано 09.04.2024р.

Суддя І.О. Ольшевська