Справа № 160/3342/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2024 рокуСправа №160/3342/24
05.02.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення з жовтня 2022 року виплати пенсії ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу та не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 , виплатити компенсацію втрати частини доходу та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років. Позивач вважає: протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення з жовтня 2022 року виплати пенсії ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку; протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії, не невиплати компенсації втрати частини доходу та не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником. На підставі зазначеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
09.02.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу надати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн.
12.02.2024 року ОСОБА_1 надала до Дніпропетровського окружного адміністративного суду документ про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн.
16.02.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Як встановлено судом, відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано ухвалу про відкриття провадження у цій справі разом із позовом з додатками 07.02.2024 та 16.02.2024 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного повідомлення.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 126 КАС України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , громадянка України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданий органом 2ISR 18.12.2020 року.
ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/7520/19 від 04.11.2019 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 згідно заяви від 23.05.2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно заяви від 23.05.2019 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року по справі № 160/26606/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення виплати пенсії ОСОБА_1 на поштове відділення та подальше припинення її виплати.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року по 31.01.2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 07.10.2009 року по 31.01.2019 року на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії з 01.03.2020 р. та виплачувати на визначений пенсіонером ОСОБА_1 банківський рахунок.

25.10.2022 року представник позивача звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просила: 1. Долучити до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 нотаріально засвідчену довіреність № 194/21 від 21.04.2021р. та паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 18.12.2020р. 2. Долучити до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 заяву про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок відкритий в АТ «ОТП БАНК» від 24.09.2021р. 3. Пенсійні виплати ОСОБА_1 здійснювати на банківський рахунок відкритий в АТ «ОТП БАНК». 4. Надіслати на адресу представника довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком ОСОБА_1 з дати поновлення по жовтень 2022р. Повідомити дату та спосіб виплати.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.12.2022 року повідомлено, що механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам регулюється Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596. Відповідно до пункту 10 Порядку заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається: - одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України або приймається органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

21.04.2023 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просив: 1. Повідомити стан виконання рішення суду. 2. Виплатити компенсацію за невиплачену пенсію за весь час затримки, з дати припинення та за невиплату пенсії у встановленому законом розмірі з дати поновлення виплати. 3. Надіслати на адресу представника довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року по квітень 2023 року. 4. Надіслати на адресу представника виписку з протоколу про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії. 5. Пенсійні виплати ОСОБА_1 здійснювати на визначений банківський рахунок відкритий в АТ «ОТП Банк» 6. Повідомити дату та спосіб виплати.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.05.2023 року повідомлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року по справі № 160/26606/22, яке набрало законної сили 28.04.2022 року, ОСОБА_1 поновлено та нараховано пенсію за періоди з 07.10.2009року по 31.01.2019 року та з 01.03.2020 року. Виплата пенсії ОСОБА_1 проводилась через поштове відділення 49081. Відповідно до частини першої статті 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058), з 01.12.2022 виплату пенсії припинено в зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Інформація про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за період з 07.10.2009 по 30.11.2022 надана в таблиці.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року по справі № 160/26606/21

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року у справі №160/26606/21.

Згідно змісту постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/26606/21, заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкритим рахунком до органів Пенсійного фонду ОСОБА_1 не надавалась, тому нарахована доплата внесена до відомості на виплату в жовтні місяці 2022 року через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у пенсійній справі місцем фактичного проживання одержувача, дата виплати 6. Згідно наданої поштовим відділенням інформації про невиплату нарахованої суми, з причини відсутності особи за вказаним місцем проживання, виплату пенсії автоматично припинено з 01.11.2022 року, у зв`язку з тривалою неоплатою.

Втім, у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/26606/21 також зазначено, що, оскільки позивачка на даний час не одержала нараховані кошти, пенсійний орган не позбавлений права повторно направити на відповідний рахунок кошти, що буде справедливим і логічним в силу повторно направлених до ГУПФУ в Дніпропетровській області заяв позивачки від 25.10.2022 року, 21.04.2023 року, та ефективного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року у справі №160/26606/21.

Враховуючи вказане, 10.07.2023 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просив: - повідомити підстави не виконання рішення суду у справі № 160/26606/21, саме: не здійснення перерахунку розміру пенсії, не виплата пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок. - виплатити компенсацію втрати частини доходу з 07.10.2009 року. - надіслати на адресу представника довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року по липень 2023 року. - надіслати на адресу представника виписку з протоколу про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії. - пенсійні виплати ОСОБА_1 здійснювати на визначений банківський рахунок відкритий в АТ «ОТП Банк». - повідомити дату та спосіб виплати.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №37235-29279/А-01/8-0400/23 від 07.08.2023 повідомлено представника позивача ОСОБА_2 , що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як розпорядник інформації, що стосується персональних даних осіб та містять конфіденційну інформацію, забезпечує комплекс організаційних та технічних заходів, спрямованих на захист таких відомостей від випадкового чи незаконного знищення, спотворення, втрати, несанкціонованого надання чи доступу.

Відомості про пенсійне забезпечення належать до персональних даних та конфіденційної інформації про особу, поширення яких з урахуванням частини другої статті 32 Конституції України, частини другої статті 14 Закону України «Про захист персональних даних» без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках визначених законом і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Отже, відповідач зазначив, що у наданій представником позивача сканованій копії довіреності, складеній у Державі Ізраїль, відсутній переклад на українську мову штампів та печаток, тому підстави для надання інформації щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 відсутні.

Вказані обставини слугували для звернення до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV(далі - Закон №1058-IV), пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону №1058-IVвстановлено, що виключно цим Законом визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням та порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із ч. 1ст. 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Отже, кожен громадянин України має право на вільний вибір свого місця проживання, в тому числі й за кордоном, зі збереженням всіх конституційних прав, зокрема й права на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення громадянина.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 визнано неконституційними положення пункту 2 частини 1 статті 49 та друге речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зазначені положення Закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 07.10.2009.

Згідно із рішенням Конституційного Суду України, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Таким чином, з 07.10.2009 порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто з 07.10.2009 право громадянина на виплату йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України, щодо виплати пенсії особі під час її перебування за кордоном.

Аналогічні висновки, викладені Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 р. у справі №127/20588/17, від 18.07.2018 р. у справі №263/3644/17, від 17.08.2018 р. у справі №667/1514/16-а, від 14.07.2020 р. у справі № 160/10737/19, від 13.10.2020 р. у справі №120/2276/19-а, від 24.11.2020 р. у справі № 815/460/18 та від 29.04.2021 р. у справі № 520/11158/19.

Як встановлено статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні по справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ дійшов до висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в України, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою: статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі "Пічкур проти України", як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що позивач, як громадянин України незалежно від країни свого проживання вправі користуватися конституційними правами, в тому числі й правом на пенсійне забезпечення.

Пунктами 1.1, 1.2 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії- додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії- додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії або поновлення виплати раніше призначеної пенсії, визначений у розд. ІІ Порядку №22-1. Зокрема, пунктом 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п.2.9 Порядку №22-1 під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1розділу І, пунктом 3.1розділу III та пунктом 5.1розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном, надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному пунктом 2.23цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 4.2, 4.3 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом2.28розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру(додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Як видно із відповіді пенсійного органу на заяву представника позивача щодо пенсійного забезпечення від 10.07.2023 року та доданих до неї документів, представником позивача додано нотаріально засвідчену довіреність № 194/21 від 21,04.2021р.

Листом від 07.08.2023 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило представника позивача, що у наданій представником позивача сканованій копії довіреності, складеній у Державі Ізраїль, відсутній переклад на українську мову штампів та печаток.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Для вчинення будь-яких нотаріальних дій, у тому числі, і для засвідчення правильності перекладу та копій, документи, які складено за кордоном повинні прийматися нотаріусами за умови їх легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Існує два способи засвідчення: консульська легалізація та проставлення апостиля.

Легалізація документів та/або проставлення апостиля - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.

Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10.01.2002 «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» та вступила в силу в Україні в 2003 році.

Згідно зі ст.1 Гаазької конвенції ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Отже, у силу приписів пункту d ч.2 ст.1 Гаазької конвенції довіреність, видана особою приватного права, є офіційним документом та на неї поширюються вимоги цієї конвенції.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Згідно з положеннями Конвенції, документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

Відповідно до статті 4 Конвенції передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Таким чином, для цілей прийняття документа, складеного в Ізраїлі та звільнення його від процедури консульської легалізації, він повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.

Судом встановлено, що у матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена довіреність № 194/21 від 21.04.2021 року

Більш того, означена довіреність скріплена з апостилем від 25.04.2021, про що свідчать його зміст.

Також, як видно з перекладу апостилю, п.9 зазначено: Печатка суду: Мировий Суд м.Бат Яма.

Точність перекладу печатки Апостиль на українську мову засвідчено нотаріусом.

Тобто переклад самих печаток, відбитки яких містяться на апостилі були здійснені, що видно з перекладу апостилю. Щодо круглої печатки, яка також міститься на засвідченні перекладу апостилю та довіреності, то така є печаткою самого нотаріуса, яка використовується ним у своїй діяльності, та проставлена поряд з його підписом, та не потребує додаткового перекладу.

З огляду на викладене, суд зауважує, що відмова ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у наданні представнику позивача інформації щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , оформлена листом №37235-29279/А-01/8-0400/23 від 07.08.2023 року, з наведених підстав є надміру формальною.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог.

При застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи Волчлі проти Франції , ТОВ Фріда проти України ).

Таким чином, суд вважає, що представником позивача дотримано вимоги п.2.9 Порядку №22-1 в частині надання документів, виданих компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, з їх легалізацією, а також надання документів складених іноземною мовою разом з їх перекладом українською мовою, засвідченим в установленому порядку.

За таких обставин, представником позивача до заяви щодо пенсійного забезпечення від 10.07.2023 року була надана належним чином оформлена довіреність на представництво інтересів ОСОБА_1 та нотаріально засвідчені копії документів, з перекладом на українську мову, а відтак, доводи пенсійного органу в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Як вже було зазначено судом, листом №37235-29279/А-01/8-0400/23 від 07.08.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області представнику позивача відмовлено у розгляді заяви щодо пенсійного забезпечення від 10.07.2023 року, через відсутність перекладу на українську мову штампів та печаток, що містяться на довіреності, складеній у Державі Ізраїль.

Враховуючи викладене, суд робить висновок, що відповідачем листом №37235-29279/А-01/8-0400/23 від 07.08.2023 року протиправно відмовлено представнику позивача у розгляді заяви щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 від 10.07.2023 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас суд враховує, що відповідач фактично не розглядав заяву представника позивача щодо пенсійного забезпечення від 10.07.2023 по суті, а тому з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає, що належним способом відновлення його порушеного права є зобов`язання відповідача розглянути по суті заяву представника ОСОБА_1 щодо пенсійного забезпечення від 10.07.2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

За таких обставин у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення з жовтня 2022 року виплати пенсії ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку; визнання протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу та не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 , виплатити компенсацію втрати частини доходу та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником, оскільки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не було прийнято жодного рішення по суті розгляду заяви, тож у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії щодо відмови, викладеної у листі №37235-29279/А-01/8-0400/23 від 07.08.2023 року, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в розгляді заяви представника ОСОБА_1 щодо пенсійного забезпечення від 10.07.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути по суті заяву представника ОСОБА_1 щодо пенсійного забезпечення від 10.07.2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський