Справа № 120/11469/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 р. Справа № 120/11469/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, у якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2022 №0-0211 на суму 31857,60 грн. та податкове повідомлення-рішення від 01.05.2023 №0-0211 на суму 86281 грн., а також зобов`язати відповідача внести зміни до даних ІКС Податковий блок щодо належного йому майна, яке є об`єктом оподаткування, зареєстрованих під типом Інше, загальною площею 2654, 8 кв. м., змінивши їх на зареєстрованих під типом Гаражі.

Позов мотивовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними у зв`язку з тим, що відповідачем невірно було застосовано ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності позивача.

Ухвалою від 01.08.2023 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач у своєму відзиві, який надійшов до суду 23.08.2023, проти позову заперечує. Зазначає, що нарахування податку на нерухоме майно згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень було проведено із застосуванням ставок податку, встановлених відповідно до рішення Літинської селищної ради.

23.08.2023 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечив проти висловлених відповідачем аргументів, вважаючи позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Надалі, у процесі розгляду справи суд ухвалами від 12.02.2024 та від 23.02.2024 витребував у ГУ ДПС у Вінницькій області додаткові докази, необхідні для розгляду справи.

У наданих на виконання вимог суду письмових поясненнях відповідач зазначив, що у зв`язку з некоректним використанням засобами програмного забезпечення ставки податку на нерухоме майно при розрахунку позивачу податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, проведено правильний розрахунок сум відповідного податку та винесено нові податкові повідомлення-рішення, у зв`язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення про сплату податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: за 2021 рік на суму 31857,60 грн. та за 2022 рік на суму 86281,00 грн. вважаються скасованими (відкликаними).

За таких обставин представник відповідача з посиланням на положення п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України просить суд закрити провадження у даній справі (а.с. 138).

Натомість сам позивач ОСОБА_1 проти можливості закриття провадження у справі заперечив, наддавши суду відповідні письмові пояснення від 02.04.2024. Зазначив, що оскільки самого наказу (рішення) контролюючого органу про скасування (відкликання) спірних податкових повідомлень-рішень не має, тому всі подальші дії відповідача, які стосуються підстав винесення нових податкових повідомлень-рішень, являються недійсними. За таких обставин позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Також, уже від представника позивача 04.04.2024 надійшло клопотання про долучення до справи додаткових доказів, а саме доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та докази винесення відповідачем нових податкових повідомлень-рішень щодо спірного об`єкту нерухомого майна.

Так, щодо висловленого представником відповідача клопотання про можливість закриття провадження у справі, то суд враховує, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження по справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Як зазначав Верховний Суд у своїх постановах від 23.03.2018 у справі № 818/1331/17, від 29.03.2018 у справі № 804/2719/17 обставини відкликання податкового повідомлення-рішення чи податкової вимоги не є перешкодою для його скасування, позаяк не відновлюють становище позивача, яке існувало до моменту прийняття такого рішення.

В даному випадку, враховуючи те, що предмет цього спору обумовлюється не лише скасуванням оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а й іншою вимогою зобов`язального характеру, а також беручи до уваги заперечення позивача щодо того, що його права є автоматично поновленими здійсненим контролюючим органом перерахунком визначеного йому грошового зобов`язання, суд не знаходить достатніх підстав для закриття провадження у справі у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України та вважає за необхідним розглянути справу по суті позовних вимог.

Таким чином судом ухвалюється рішення по суті даного позову.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що позивачу на праві приватної власності з вересня 2016 року належить об`єкт нерухомого майна нежитлові будівлі загальною площею 2654,8 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з гаража-профілакторія літ. «В», котельні літ. «Г», прибудови літ. «Г1», складу літ. «Д», підвалу літ. «п/Д», трансформаторної підстанції літ. «Ж», вбиральні літ. «З».

Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 30.06.2022 було прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0211, яким на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в розмірі 31857,60 грн.

В подальшому, 01.05.2023 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області було прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0211, яким на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік в розмірі 86281 грн.

Позивач вважає, що відповідачем було невірно розрахована суму податку у зв`язку із неправильним визначенням класу нежитлової споруди згідно ДК 018-2020, а саме належні йому нежитлові споруди були класифіковані за класом «Інше», хоча згідно із технічним паспортом клас такої споруди мав би класифікуватися як «Гараж-профілакторій» та допоміжні до нього будівлі, що в свою чергу мало наслідком застосування меншої ставки податку на нерухоме майно (0,10 відсотка за 2021 рік та 0,20 відсотка за 2022 рік, замість неправомірно застосованих відповідачем 0,2 відсотка за 2021 рік та 0,5 відсотка за 2022 рік).

Наведені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України N 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (п. п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України).

Об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України є об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частка.

Згідно положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до статті 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.6 статті 266 ПК України).

Порядок обчислення суми податку врегульовано положеннями пункту 266.7 статті 266 ПК України, згідно з яким обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Як з`ясовано судом, спір у цій справі стосується правомірності застосування відповідачем відповідних ставок податку з урахуванням класу нежитлових будівель. Зокрема, позивач зазначає, що належний йому на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна загальною площею 2654,8 кв.м. має класифікуватися за кодом 1242 Гаражі, для якого ставка податку становила 0,10 відсотка в 2021 звітному (податковому) році та 0,2 відсотка в 2022 звітному (податковому) році.

Так, судом встановлено, що відповідно до пункту 1.1 Додатку 1 до рішення 9 сесії 7 скликання Літинської селищної ради № 221 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Літинської селищної об`єднаної територіальної громади на 2021 рік» від 12.06.2020, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування. Зокрема, цим рішенням визначено, що ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у таких розмірах, зокрема для гаражів 0,10 відсотка на 2021 звітний (податковий) рік.

Згідно пункту 1.1 Додатку 2 до рішення 8 сесії 8 скликання Літинської селищної ради № 605 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Літинської селищної об`єднаної територіальної громади на 2021 рік» від 30.06.2021, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування. Зокрема, цим рішенням визначено, що ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у таких розмірах, зокрема для гаражів 0,20 відсотка на 2022 звітний (податковий) рік.

У той же час, згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вбачається, що відповідачем належні позивачу будівлі визначені під типом інше, до яких застосовано ставку податку 0,2% в 2021 році та 0,5% в 2022 році з посиланням на згадані вище рішення органу місцевого самоврядування Літинської селищної ради № 221 від 12.06.2020 (на 2021 рік) та № 605 від 30.06.2021 ( на 2022 рік).

Однак, ознайомившись зі ставками податків на нерухоме майно, які визначені у вказаних рішеннях органу місцевого самоврядування, копії яких долучені до матеріалів справи, судом не виявлено в таких рішеннях визначення ставки податку для об`єктів нерухомого майна інше як 0,2% в 2021 році та 0,5 % в 2022 році. При цьому суд враховує, що ставка податку з коефіцієнтом 0,2 на 2021 рік була встановлена виключно для житлових будівель, туристичних баз, гірських притулків, а також будівель центрів радіо- та телевізійного мовлення, телефонних станцій, телекомунікаційних центрів. А ставка податку з коефіцієнтом 0,50 в розділі «Будівлі нежитлові» на 2022 рік взагалі відсутня.

Відтак, з метою перевірки правильності застосування відповідачем ставок податку щодо об`єктів належного позивачу нерухомого майна та, відповідно, обґрунтованості розрахунку суми податку згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, судом 12.02.2024 постановлено ухвалу про витребування в Головного управління ДПС у Вінницькій необхідну для розгляду справи письмову інформацію (письмові докази, відомості) про те:

- за яким кодом класифікації будівель і споруд контролюючим органом застосовано ставку податку в розмірі 0,2 % (за 2021 рік) та 0,5 % (за 2022 рік) відповідно до рішень Літинської селищної ради № 221 від 12.06.2020 та № 605 від 30.06.2021 при розрахунку ОСОБА_1 податку на нерухоме майно згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень;

- чим передбачено застосування відповідних ставок податку (0,2% за 2021 рік та 0,5 % за 2022 рік), визначених ОСОБА_1 щодо належного йому нерухомого майна загальною площею 2654,8 кв.м., зареєстрованого під типом інше та посилання на конкретні положення (пункти, приписи) відповідних рішень органу місцевого самоврядування, яким встановлені відповідні ставки податку, які були застосовані до ОСОБА_1 .

На виконання вимог даної ухвали представником відповідача 21.02.2024 подано суду клопотання, до якого долучено дві службові записки Управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Вінницькій області: № 437/02-32-24-03 від 15.02.2024 та № 452/02-32-24-03 від 16.02.2024, а також витяг з картки особового рахунку ОСОБА_1 .

За змістом даних документів (службових записок) слідує, що згідно базою даних ІКС Податковий блок податкові повідомлення-рішення про сплату податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: за 2021 рік на суму 31857,60 грн. та за 2022 рік №0-0211 від 01.05.2023 на суму 86281,00 грн. вважаються скасованими (відкликаними).

При цьому контролюючий орган повідомляє, що станом на 16.02.2024 інтегровану картку платника податків (ІКПП) ОСОБА_2 за кодом бюджетної класифікації (КБК) 18010200 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, власника житлової нерухомості, - приведено у відповідність, як наслідок - заборгованості по даному платежу не має.

Так, із наданих суду доказів відповідач повідомляє, що Управлінням оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Вінницькій області проведено аналіз первинних документів, на підставі яких зареєстровано об`єкт нерухомості, власником якого є Ю. Пухлик нерухомі будівлі загальною площею 2654,8 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1 , та за результатами проведеного аналізу та згідно з Класифікатором будівель і споруд НК 018-2023, даний об`єкт нерухомості віднесено до типу об`єкта нерухомого майна «гаражі».

Відповідно, для перерахунку податку за 2021 та 2022 роки використано ставки, встановлені рішенням органів місцевого самоврядування для об`єктів нежитлової нерухомості «гаражі»:

- за 2021 рік 0,1% від мінімальної заробітної плати (6000 грн. х 0,1 %=6 грн.);

- за 2022 рік 0,2% від мінімальної заробітної плати (6500 грн. х 0,1 %=6,50 грн.)

Як наслідок, відповідно до даних ІКС «Податковий блок» сформовано податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- №07-0228 від 27.02.2024 на суму 15928,80 грн. за 2021 рік (2654,8 кв.м. х 6 грн.);

- № 07-0228 від 27.02.2024 на суму 34512,40 грн. (2654,8 кв.м. х 6,50 грн.).

Дослідивши зміст вказаних податкових повідомлень-рішень, копії яких долучені до матеріалів справи представником позивача, суд вважає, що суми податкового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 та 2022 роки, визначені позивачу в нових повідомленнях-рішеннях саме в такому розмірі, який він вважав правильним, тобто із застосуванням правильної класифікації спірного об`єкта нерухомого майна «Гаражі» та вірної ставки податку щодо даного об`єкта.

У відповідності до п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Як випливає із змісту п.п. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі. Таке податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу (п 60.4 ст. 60 ПК України).

Отже, із аналізу наведених положень податкового законодавства слідує, що у зв`язку із перерахунком позивачу податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 та 2022 податкові періоди та прийняття контролюючим органом нових податкових повідомлень-рішень за спірні періоди, оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення від 30.06.2022 №0-0211 та від 01.05.2023 №0-0211 вважаються скасованими (відкликаними).

Відповідно, підстав для їх скасування в судовому порядку наразі не має, позаяк такі рішення уже є скасованими в силу вимог закону.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про відсутність самого наказу (рішення) відповідача про скасування попередніх податкових повідомлень-рішень, оскільки згідно зазначених вище положень п.п. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60, п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України у випадку зменшення розміру податкового зобов`язання за наслідками проведеного перерахунку, окремого рішення про скасування попередніх рішень контролюючим органом не приймається. Фактом скасування таких рішень є прийняття відповідачем нових податкових повідомлень-рішень та їх направлення позивачу.

Враховуючи вищевикладені обставини суд доходить висновку, що оскільки предмет судового оскарження (судового спору) у цій справі наразі відсутній, тому і підстав для задоволення позову в частині скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень також не має.

Щодо іншої частини позовних вимог про зобов`язання ГУ ДПС у Вінницькій області внести зміни до даних ІКС «Податковий блок», щодо даних спірного об`єкту нерухомого майна, загальною площею 2654,8 кв.м., змінивши їх на зареєстрованих під типом «Гаражі», то суд звертає увагу позивача, що здійснення класифікації будівель та споруд згідно Державного класифікатора не належить до компетенції суду.

Наразі, діючим є Класифікатор будівель та споруд НК 018:2023, затверджений наказом Міністерства економіки України 16.05.2023 № 3573 та ведення якого забезпечує Міністерство розвитку громад та територій України. При цьому НК 018:2023 призначений для застосування органами державної влади та місцевого самоврядування.

Як слідує із матеріалів справи, на даний час належний позивачу об`єкт нерухомого майна загальною площею 2654, 8 кв.м за результатами проведення аналізу та згідно з Класифікатором будівель і споруд НК 018:2023 був віднесений відповідачем до типу об`єкта нерухомого майна «гаражі», що й зумовило проведення перерахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 та 2022 роки. При цьому, суд зазначає, що і при розрахунку сум такого податку на 2023 рік відповідач також відносить цей об`єкт до типу «гаражі».

Із цього слідує, що контролюючий орган відносить спірний об`єкт нерухомого майна за його функціональним призначенням у бажаний для позивача спосіб шляхом його класифікації як «гаражі».

Наведене дає підстави суду дійти висновку, що оскільки право позивача в цій частині не є порушеним, тому і підстав для задоволення вимоги зобов`язального характеру не має.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Додатково суд також вважає за необхідним зазначити і те, що в контексті завдань адміністративного судочинства звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Враховуючи, що оскільки на час розгляду цієї справи предмет судового спору є відсутнім, тобто відсутнє порушене право позивача, яке підлягає захисту, суд доходить висновку, що в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати згідно ст. 139 КАС України присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 09.04.24.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович