Справа № 160/21959/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/21959/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року (суддя Турлакова Наталія Василівна) в адміністративній справі № 160/21959/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 26.10.2018 включно з застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 гривень (щомісячно) відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4 463,15 гривень (щомісячно) за період з 01.03.2018 по 26.10.2018 включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2016, 2017 та 2018 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідач, в свою чергу, не погоджується з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог. В апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 в період з 26.06.2014 по 26.10.2018 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2023 № 678, ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 262 від 26.10.2018 був виключений зі списків особового складу.

Позивач 27.06.2023 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно. Перерахувати та здійснити доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 10.10.2018 з урахуванням фіксованої суми індексації за березень 2018 року. Нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 10.10.2018. Перерахувати та виплатити грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за період з 2014 року по 2018 рік в розмірі, який обчислений з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплаченої суми. Крім того, позивач просив надати письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні; розрахунок належної індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 10.10.2018; довідку про розміри нарахованої та виплаченої грошової допомоги для оздоровлення за період з 2014 року по 2018 рік; довідку про розміри нарахованої та виплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 2014 року по 2018 рік; довідку про розмір грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передували звільненню.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2023 № 679 за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, старшому лейтенанту ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2023 № 681 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік до переведення до нового місця служби, а саме до 26.10.2018, не виплачувалась. Додатково повідомлено, що розрахункові відомості по нарахуванню грошового забезпечення за 2014-2017 роки передані до Одеського територіального архіву відділення Галузевого Державного архіву МОУ.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2023 № 680 розмір нарахованої та виплаченої грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік складає: оклад за військовим званням 1 200,00 грн, посадовий оклад 3 520,00 грн, 30% надбавка за вислугу років 1 416,00 грн, 10% надбавка за особливе проходження служби 613,60 грн, 15 % надбавка за умови режимних обмежень 528,00 грн, 83% щомісячна премія -2 921,60 грн. Всього нараховано 10 199,20 грн. Додатково повідомлено, що розрахункові відомості по нарахуванню грошового забезпечення за 2014-2017 роки передані до Одеського територіального архіву відділення Галузевого Державного архіву МОУ.

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Суд апеляційної інстанції, перш за все, вважає за необхідне перевірити правильність рішення суду першої інстанції в частині висновків щодо дотримання строку звернення до суду з даним позовом.

Так, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху. Суддя дійшов висновку, що з даним позовом позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду. Судом запропоновано надати належним чином оформлену заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з чітким обґрунтуванням причин поважності його пропуску та наданням підтверджуючих доказів.

На виконання вимог ухвали суду, позивач надав клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому вказав, що одержав письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при виключенні зі списків особового складу Військової частини лише 22.08.2023, тому позивач вважає, що з цих підстав строк звернення до суду в даній справі підлягає поновленню.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви та прийняв її до розгляду.

Надаючи оцінку доводам позивача та висновкам суду першої інстанції в цій частині, суд апеляційної інстанції враховує такі обставини.

Приписами ч. 5 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 233 (у редакції, яка діяла до 19.07.2022), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з цим, Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

З аналізу наведених норм права випливає, що позивач мав право на звернення до суду з даним позовом без обмеження будь-яким строком щодо судового захисту до 19.07.2022, після внесення змін до статті 233 КЗпП України внаслідок оптимізації трудових відносин, такий строк обмежився трьома місяцями, отже, строк звернення до суду з даним позовом сплинув 19.10.2022.

Проте, позовна заява подана до суду 30.08.2023.

Водночас, суд враховує, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

При цьому суд зазначає, що вищеназвана норма не зупиняє дію строків, визначених статтею 233 КЗпПУ в редакції Закону № 2352-IX, а лише продовжує їх на строк дії карантину. Вказана норма обумовлена можливістю виникнення об`єктивних причин, пов`язаних з карантином, які унеможливлюють подання позову в установлений законом строк.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651, відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Статтею 252 Цивільного кодексу України визначено поняття строку та терміну.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно зі ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Аналіз наведених норм права в контексті з обставинами даної справи, дає можливість дійти висновку, що ОСОБА_1 мав право звернутися до суду з даним позовом до закінчення дії карантину або наступного дня після його скасування.

Оскільки перебіг строку, закінчення якого пов`язане з відміною карантину, як подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події, тобто 01.07.2023 (субота), позов мав бути поданий не пізніше 03.07.2023 (понеділок) включно відповідно до приписів ч. 6 ст. 120 КАС України.

Суд критично розцінює доводи позивача щодо одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при виключенні зі списків особового складу Військової частини лише 22.08.2023, як на підставу поновлення пропущеного строку звернення до суду.

За висновками суду апеляційної інстанції, отримання довідки у відповідь на звернення, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти набагато пізніше після не отримання відповідних виплат.

Такі висновки суду відповідають позиції Верховного Суду, що наведена, зокрема, у постановах від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17, від 16.05.2018 у справі № 521/9634/17, від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Більш того, поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що правовий порядок в державі будується, зокрема, на принципі законності, який забезпечує юридичну визначеність в державі. Це означає, що кожна особа має підпорядковуватися закону та забезпечувати неухильне його виконання.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що право звернення до суду не є безумовним, а підпорядковується визначеним процесуальним законом строкам, коли особа може реалізувати таке право.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відтак, при вирішенні питання щодо поновлення пропуску строку звернення до суду, має враховуватися добросовісність поведінки особи, яка, як учасник суспільних правовідносин, має відповідально, без зловживання наданим законом правом, ставитися до його реалізації, адже звернення до суду з позовом після спливу визначених законом строків створює ризик розбалансування системи соціального захисту.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що виплата грошового забезпечення є періодичним платежем, допомога на оздоровлення виплачується службовцю один раз на рік одночасно з наданням відпустки, відтак ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про розмір таких виплат. Разом з цим, ані під час несення служби, ані після звільнення зі служби, ОСОБА_1 з заявою про отримання інформації щодо розміру та складових виплат при звільненні не звертався до роботодавця, так само як і не звертався в установлений законом строк до суду з позовом про вирішення трудового спору в частині недоотриманих виплат.

При цьому, матеріали справи не містять обґрунтовані пояснення позивача щодо поважності причин його пропуску з підтвердженням таких пояснень належними доказами.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 319, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року в адміністративній справі № 160/21959/23 скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з 09 квітня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена з 09 квітня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова