Справа № 461/2918/24
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/2918/24
Провадження № 2-аз/461/1/24
УХВАЛА
09.04.2024 року. м. Львів.
Галицький районний суд м. Львова
головуючого судді Радченка В.Є.,
при секретарі Штогрині В.-Н.Л.
розглянувши заяву адвоката Степаненка Артема Тарасовича в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови,-
08.04.2024 року адвокат Степаненко А.Т. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Львівської митниці про скасування постанови.
За правилами ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги про забезпечення позову, суд встановив наступне.
Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Таким чином, статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних критеріїв: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Як наслідок, інститут забезпечення адміністративного позову дає можливість суду до прийняття рішення у справі вжити заходів щодо забезпечення позовних вимог, якщо існує небезпека неспіврозмірного заподіяння шкоди інтересам позивача, або якщо внаслідок невжиття цих заходів захист прав особи стане утрудненим або неможливим, в тому числі унеможливить у зв`язку з цим виконання рішення суду. Існування такої небезпеки повинно бути реальним і доведене належними доказами. Рішення суду про забезпечення позову не може ґрунтуватись на припущеннях.
Представник позивача у заяві про забезпечення позову не вказує на жодні докази, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.
Отже, представником позивача не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до набрання рішення в адміністративній справі законної сили, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.
Також, суд вважає, що вказані позивачем обставини в позовній заяві підлягають дослідженню в межах судового розгляду справи №461/2918/24 та не можуть бути досліджені при розгляді заяви про забезпечення позову. Наведені доводи, за відсутності факту дослідження вказаних обставин судом з дотриманням принципу змагальності та рівності сторін в процесі, не можуть свідчити про існування очевидних ознак протиправності оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 26.03.2024 року.
Таким чином, суд не вбачає правових підстав для забезпечення позову на стадії відкриття провадження у справі, оскільки позивачем не доведена відповідність та співмірність виду забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, який просить застосувати та таке подане без надання достатніх доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову як безпідставної.
Керуючись ст.ст. 150-154, 241-243, 248КАС України суд, -
Відмовити у задоволенні заяви адвоката Степаненка Артема Тарасовича в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови.
Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко