Справа № 240/22910/21
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/22910/21

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою у порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 у справі № 240/22910/21;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.02.2021 нарахування та виплату їй підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 у справі №240/22910/21.

В обґрунтування заяви зазначає, що розмір перерахованої пенсії не відповідає судовому рішенню та вимогам ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Дослідивши матеріали заяви, поданої у порядку ст. 383 КАС України, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (частина 4 статті 383 КАС України).

Отже, визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою, зазначеною у частині першій цієї статті, є встановлення дати, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України починається із дати, коли особа - позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними із не виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.

Позивач до заяви додала розрахунок пенсії, виконаний 26.01.2024 та 28.02.2024, з якого вбачається розмір нарахованого підвищення у сумі 3200,00 грн., проте із заявою у порядку ст. 383 КАС України звернулася до суду лише 28.03.2024, тобто з порушенням встановленого процесуальним законом 10-денного строку.

Жодних доказів у підтвердження інших обставин того, коли позивачу стало відомо про порушення її прав, нею надано не було, а тому суд позбавлений можливості констатувати факт дотримання позивачем строку на подання заяви у порядку ст. 383 КАС України. Без достовірного встановлення цього факту відсутні підстави для висновку про відповідність поданої заяви вимогам, які до неї висуваються у ст. 383 КАС України.

При цьому, строк у десять днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб позивач, який вважає, що його права, свободи чи інтереси порушено невиконанням судового рішення, визначився, чи звертатиметься він до суду з заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно до частини 5 статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Частина 5 статті 383 КАС України є нормою прямої дії, яка передбачає безумовні наслідки у вигляді повернення заяви, у разі невідповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, без попереднього залишення такої заяви без руху.

При цьому, норми КАС України у разі пропуску десятиденного строку не передбачають процесуальної можливості залишення заяви без руху чи поновлення строку звернення до суду з такою заявою.

Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен був дізнатись", що містяться у статті 383 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заява підлягає поверненню як така, що не відповідає вимогам, встановленим ст. 383 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 383 КАС України, суд

ухвалив:

Повернути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2024, подану у порядку ст. 383 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 08.04.2024.

Суддя Н.М. Майстренко