Справа № 460/1913/24
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2024 року м. Рівне №460/1913/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 2), в якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та скасувати рішення від 29.12.2023 № 32 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію ОСОБА_1 за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 08.12.1992 по 07.03.1995 в МПП "Марія", згідно із записів трудової книжки Серії НОМЕР_1 від 28.07.1979, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 28.09.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії. Проте, йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з тим, що до страхового стажу не зарахований період роботи з 08.12.1992 по 07.03.1995 в МПП "Марія", оскільки є виправлення в даті звільнення та наказі на звільнення, що суперечить Інструкції. Позивач зазначає, що не несе відповідальності за ведення трудової книжки, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. З підстав наведених у позові, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Позиція відповідача 1 щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що період роботи з 08.12.1992 по 07.09.1995 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 28.07.1979, не зарахований до страхового стажу, оскільки наявне необумовлене виправлення дати наказу про звільнення, що є порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників. Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії за віком та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж станом на 26.12.2023 ОСОБА_1 становить 18 років 07 місяців 08днів. На підставі вищевикладеного, Головним управлінням правомірно було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком з врахуванням ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки на момент звернення у позивача відсутній необхідний страховий стаж, а саме 20 років.

Позиція відповідача 1 щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 18 років 07 місяців 08днів. До заяви про призначення пенсії позивач долучила акт №4 від 26.12.2023 опитування свідків щодо підтвердження факту роботи позивачки в МПП Марія з 08.12.1992 по 07.12.1994. Відповідно до пункту 18 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній не надано документи про неможливість одержання підтвердження стажу внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин. Оскільки на момент звернення у позивача відсутній необхідний страховий стаж, а саме 20 років, то підстав для призначення пенсії немає.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріли по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29.12.2023 № 32, прийнятим за принципом екстериторіальності, розглянуто заяву позивача та відмовлено у призначенні пенсії.

Підставою такої відмови зазначено про неврахування до стажу періоду роботи позивача в МПП Мрія з 08.12.1992 по 07.09.1995, на підставі акту №4 від 26.12.2023 опитування свідків щодо підтвердження факту роботи позивачки в МПП Марія з 08.12.1992 по 07.09.1995. Відповідно до пункту 18 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній не надано документи про неможливість одержання підтвердження стажу внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин.

Відповідно до записів № 7-8 трудової книжки Серії НОМЕР_1 від 28.07.1979, ОСОБА_1 працювала з 08.12.1992 по 07.09.1995 в МПП "Марія".

З наданої форми РС- право вбачається, що страховий стаж позивача становить 18 років 7 місяців 8 днів.

Не погоджуючись із відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV).

В силу ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Наданою трудовою книжкою ОСОБА_1 підтверджується, що в оскаржуваний період, а саме з 08.12.1992 по 07.03.1995 вона працювала в МПП "Марія".

Суд звертає увагу на те, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даного періоду роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при розрахунку стажу.

Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Отже, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі й не зарахування періоду роботи до страхового стажу.

Аналогічна за змістом позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17) та від 06.03.2018, 29.03.2019, у справі № справа №548/2056/16-а (№К/9901/44334/18), у справі №754/14898/15-а, яку суд відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховує при ухваленні рішення у даній справі.

Отже, відповідачем при обчисленні страхового стажу ОСОБА_1 безпідставно не зараховано стаж роботи в МПП Марія.

Таким чином, вважаються безпідставними висновки відповідача про неможливість зарахування періоду роботи позивача в МПП "Марія" з 08.12.1992 по 07.03.1995, через наявні виправлення в трудової книжці, оскільки певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Більше того, позивач надала суду відповіді архівних установ про не надходження на зберігання відповідних документів про підтвердження її трудового стажу, заробітної плати.

Так, відповіддю від 13.11.2023 на звернення позивача, Дубенська міська рада вказала, що надати архівну довідку про розмір заробітної плати та підтвердити трудовий стаж за період роботи , заробітної плати в МПП "Марія" не має можливості.

Листом від 13.11.2023 № 56/01-16 Семидубської сільської ради КП "Об`єднаний трудовий архів Дубенського району Рівненської області" повідомлено позивача, що надати архівну довідку для вирішення питання щодо підтвердження трудового стажу, заробітної плати можливості немає, оскільки установчі документи, документи з особового складу (кадрових питань) та з основної діяльності МПП "Марія" на зберігання в архів не надходили.

Також, листом від 15.11.2023 № К-102/01-27/23 повідомлено позивача, що документи МПП "Марія" на зберігання до Державного архіву Рівненської області не надходили.

З огляду на наведене підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29.12.2023 № 32 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Крім того, підлягає зарахуванню до страхового стажу період її роботи з 08.12.1992 по 07.03.1995 в МПП "Марія".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України №1058-ІV від 09.03.2003, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.12.2023 подав заяву про призначення пенсії за віком. А тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 2, суб`єкта владних повноважень, який за принципом екстериторіальності розглядав заяву позивача та приймав спірне рішення, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 26.12.2023, а не 28.09.2023 оскільки звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі, як суб`єкти владних повноважень не обґрунтували обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідачів суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 судовий збір у розмірі 900,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 29.12.2023 № 32 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 08.12.1992 по 07.03.1995 в МПП "Марія", згідно із записів трудової книжки Серії НОМЕР_1 від 28.07.1979, та призначити з 26.12.2023 пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати по сплаті судового збору у сумі 900,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08 квітня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16,м. Київ,04053, ЄДРПОУ/РНОКПП 42098368)

Суддя Д.П. Зозуля