Справа № 333/8334/23
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/8334/23
Провадження № 2-а/333/18/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., представника позивача Кисіль О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України лейтенант поліції Проценко Едгар Едуардович, -

В С Т А Н О В И В:

26.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України лейтенант поліції Проценко Е.Е., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 13.09.2023 року серія ЕАТ №7725302, що винесена інспектором роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.08.2023 року близько 11 год. 18 хв., ОСОБА_1 по вул. Перемоги, 78, в м. Запоріжжі (в районі Прибрежної магістралі) було зупинено інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 , під час руху позивача на автомобілі «Ноnda Ассоrd», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та звинувачено в порушенні Правил дорожнього руху України, а саме перевищення швидкості руху на 20 км/год., рухався зі швидкістю 74 км/год. в межах населеного пункту. Після погодження дати розгляду справи 13.09.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з виданою постановою серія ЕАТ № 7725302. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 340,00 грн. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративного порушення позивач не вчиняв та швидкість не перевищував, а прилад Трукам (TruCam), яким було здійснено фіксацію швидкості руху транспортного засобу, має бути розміщений стаціонарно, чого зроблено не було. При цьому, зауважено, що вимірювання швидкості було проведено відповідачем з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCam, однак прилад TruCam використовувався з порушенням вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліції», оскільки вимірювання швидкості автомобіля було здійснено працівником поліції «з рук».

З урахуванням зазначеного існує поширена судова практика щодо висновку судів про те, що показники швидкості руху автомобіля отримані за допомогою «TruCam LTI 20/20» не є належним доказом, оскільки пристрій, який здійснював заміри, був належним чином не повірений (відсутня пломба або повірочне тавро). Із відеозапису посадовця можна встановити, що на рухомий автомобіль наведено ціль та протягом приблизно 2 секунд здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля «TruCam LTI 20/20» з руки (рук). Така вібрація приладу, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля. Посадовець не надав жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу «TruCam LTI 20/20», яким посадовець здійснював вимірювання швидкості руху транспортного засобу. З відеозапису представленого приладу ТгиСаm не вбачається, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 74 км/год. в населеному пункті, оскільки не зафіксовано будь-яких дорожніх знаків, у зв`язку з чим, зазначений відеозапис не може бути належним доказом вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Позивач рухався транспортним засобом відповідно до п. 12.8 Правил дорожнього руху України на ділянках доріг, де створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більш високою швидкістю, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, дозволена швидкість руху може бути збільшена шляхом встановлення відповідних дорожніх знаків. Так, Рішенням Запорізької міської ради № 68 від 18.12.2019 року, яке оприлюднено на офіційному сайті 03.02.2020 року, збільшено швидкість руху транспортних засобів вздовж вул. Прибережна автомагістраль у м. Запоріжжі до 70 км./год. у період з 01 квітня до 01 листопада. Станом на момент зупинення та на момент розгляду та вирішення справи вказане рішення не скасоване. Позивач вважає, що посадовцем було скоєне неправомірне притягнення його до відповідальності та неправомірно накладено адміністративне стягнення на нього, оскільки посадовець не дотримався норм Основного закону та вийшов за межи діючих норм КУпАП, а також порушив норму Закону України «Про Національну поліцію», оскільки діяв без принципів дотримання законності та верховенства права, а тому постанова має бути скасована.

Ухвалою суду від 26.09.2023 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд із викликом сторін.

22.01.2024 року до суду надійшов відзив. Заперечення проти позову обґрунтовані наступним.

28.08.2023 року під час несення служби у Запорізькій області, інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області було виявлено, що водій не виконав вимоги Правил дорожнього руху України. Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно із ч. 3 ст. 18 Закон України «Про Національну поліцію», інспектором була наголошена причина звернення, а саме те ще водій порушив вимоги Правил дорожнього руху України. Під час несення служби, інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТrиСАМ LTI II 20/20 ТС № 008388 було виявлено порушення Правил дорожнього руху України, а саме: водій транспортного засобу «Ноnda Ассоrd», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України. За допомогою лазерного вимірювача швидкості ТrиСАМ LTI II 20/20 ТС №008388, було зафіксовано порушення швидкісного режиму в межах населеного пункту більш ніж на 20 км/год., що підтверджується роздруківкою фото та відео з приладу ТrиСАМ II, яке додано до матеріалів справи.

В ході розгляду справи, було роз`яснено суть вчиненого ним правопорушення та права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАп. Позивач будь-яких клопотань не надав.

З приводу тверджень правомірності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI II 20/20 ТrиСАМ зазначив наступне.

Згідно зі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29497 від 27.11.2023 року (чинне до 27.11.2024 року), лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 ТrиСАМ II № ТС008388 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірювання швидкості в ручному та автоматичному режимах +-2км/год. в діапазоні від 2км/год. до 200км/год.;+-1% в діапазоні від 201км/год. до 320км/год. Можливість використання приладу LTI 20/20 ТrиСАМ II № ТС008388 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання приладу). Відповідно до відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» № 28-10/139 від 21.12.2020 року, вимірювач швидкості транспортних засобів лазерних ЕТІ 20/20 ТrиСАМ II вимогам нормативно-правових актів (технічних регламентів), їх дозволяється вводити в обіг/експлуатацію.

Дорожній знак 5.70 Правил дорожнього руху України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків. В той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Окрім цього прилад ТrиСАМ вимірює швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості ТrиСАМ сягає 1,2 км. ТrиСАМ лазерний вимірювач швидкості, оснащений режимом відеофіксації. Основна відмінність приладу від «Візира» і йому подібних він використовує не радіохвилю, а світловий промінь лазер, який дозволяє зафіксувати перевищення швидкості конкретного автомобілю в потопі транспорту на відстані, що не перевищує кілометр.

Таким чином, обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

08.02.2024 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

Позивачем оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень стосовно притягнення до відповідальності та накладанням адміністративного стягнення, оформленого постановою серія ЕАТ № 7725302 від 13.09.2023 року, а нормами КАС України та сталою практикою?Верховного Суду України та ЄСПЛ тягар доведення вини покладається на сторону обвинувачення, то як і в постанові відповідач має направити свої зусилля на доведення складу правопорушення інкримінованого його посадовцем згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП. А так відповідачем в даному розгляді його позову обов`язково і законно необхідно визначитися зі складовими інкримінованого правопорушення за для з`ясування його об`єктивної і суб`єктивної сторони у відповідності до норм ст. ст. 9, 10, 11, 20, 22 КУпАП, та довести ознаки такого правопорушення встановленими цими нормами.

У відзиві відповідачем приділено більше уваги питанню правомірності чи неправомірності використання посадовцями Департаменту патрульної поліції в їх діяльності вимірювача швидкості Тrисат LTI 20/20 ТС 008388 та довільному тлумаченню норми ст. 40 того ж Закону України «Про Національну поліцію». Із викладеного можна зробити висновок що дії стовно викладання та направлення суду відповідного відзиву відповідачем зроблено з порушенням норм як процесуального так і матеріального права, та такий документ не можливо вважати правомірним, а відповідно фактично сторона відповідача не подала належного та законно відзиву в даній справі, а за нормою ч. 4 ст. 159 КАС України визначено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, свої інтереси в суді довірив представляти ОСОБА_3 , який позов підтримав, просив прийняти до уваги усі пояснення викладені у позові та у відповіді на відзив.

Представник відповідача до суду не з`явився, у відзиві просив проводити розгляд справи без його участі.

Третя особа інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України лейтенант поліції Проценко Е.Е. до суду не з`явився, заяв чи клопотань не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАТ № 7725302 від 13.09.2023 року, прийнятою інспектором роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України лейтенантом поліції ОСОБА_2 , позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАп та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 28.08.2023 року о 11:18:20 год. по вул. Перемоги, 78, в м. Запоріжжі, позивач керуючи транспортним засобом «Ноnda Ассоrd», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год, чим перевищив встановлену швидкість на 24 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam TC008388.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАп встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1-126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами п. 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Департамент патрульної поліції до відзиву на позовну заяву долучили результати фіксації перевищення встановленого обмеження швидкості транспортним засобом Ноnda Ассоrd», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , підтверджуються фотознімками зображення вказаного транспортного засобу та компакт-диск.

На фотознімках міститься інформація, а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; географічні координати місця вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год; обмеження (перевищення) швидкості, км/год; напрямок руху автомобіля.

Судом за для всебічного та повного розгляду справи переглянуто відеозаписи, які надані на оптичному диску: на відеозаписі під назвою «Відеозапис правопорушення транспортним засобом «Ноnda Ассоrd», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з приладу Трукам ТС008388 від28.08.2023» зафіксовано рух транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_1 , щодо якого здійснювався контроль швидкості руху, та зафіксовано швидкість 74 кілометрів на годину. Відео також містить назву та модель приладу, яким здійснювалось вимірювання, дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; відеофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку НОМЕР_1 ; швидкість руху автомобіля 74 км/год; обмеження швидкості 50 км/год.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, надані докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Слід також вказати, що перевищення швидкості руху, як й інші правопорушення, характеризується певним ступенем суспільної небезпеки, яка є категорією об`єктивною й існує незалежно від її оцінки кимось. Саме рівень суспільної небезпеки служить тією головною ознакою, за якою класифікуються певні протиправні діяння та визначається їх належність до кримінальних, адміністративних, дисциплінарних чи інших правопорушень, а також встановлюється міра відповідальності за їх вчинення.

Суд вважає, що порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, є суспільно небезпечним та може призвести до тяжких наслідків.

Також, суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

Додатково слід зазначити, що діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів національне законодавство України відносить до джерела підвищеної небезпеки.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України від 16.01.2003 року № 435-IV джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Ця небезпека полягає у самій суті використання транспортного засобу. Людина не може до кінця контролювати механізми під час їх експлуатації.

Це пов`язано з рядом об`єктивних факторів, які потрібно відрізняти від внутрішнього ставлення людини до безпеки чи до ризику, оскільки ці категорії є оціночними, а у цьому випадку мова йде саме про об`єктивно обумовлену можливість настання негативних наслідків від здійснення цього виду діяльності.

Тому навіть лише факт володіння транспортним засобом породжує певні права та обов`язки осіб, за якими зареєстрований транспортний засіб.

Наявність зазначених додаткових ознак, характерних для фізичної або юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб вимагає віднесення їх до спеціальних суб`єктів адміністративного правопорушення.

Наприклад, в рішенні по справі FALK v. THE NETHERLANDS, Арр. № 66273/01, 19 October, 2004, суть якого зводиться до оскарження заявником рішення про накладення штрафу із зазначенням імені та адреси особи, яка керувала на момент вчинення правопорушення його автомобілем, Європейський Суд з прав людини вказує на те, що, незважаючи на заборону презумпції права або факту, вони повинні бути пропорційні меті, переслідуваної державою. Мета оспорюваного правила про об`єктивну відповідальність власника автотранспортного засобу, що міститься в законі про адміністративне виконання правил дорожнього руху, полягає в ефективному забезпеченні дорожньої безпеки та створенні умов, при яких порушення правил дорожнього руху не залишаються безкарними в випадках, коли неможливо встановити особу, котра керувала автомобілем.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 74 км/год., чим перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 24 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM TC008388. Порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Доводи позивача, що відповідачем, при винесенні постанови, порушено п. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У З197 -12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Суд звертає увагу, що вказана норма передбачає можливість (що не є тотожним обов`язку) закріплення, монтування та розміщення технічних приладів та технічних засобів, передбачених пунктами 1 і 2 цієї частини, тобто не виключає можливість використання таких приладів та засобів в ручному режимі.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 року № 437 і становить 1 рік.

У матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29497, чинне до 27.11.2024 року. Дане свідоцтво видане Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт»).

Слід зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Разом з тим, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 2 км/год до 320 км/год. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Між тим, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Крім того, слід вказати, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 зазначений пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру, заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Таким чином, оскільки прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства.

Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 року у справі № 686/30567/20 та у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2024 року у справі № 216/6413/23.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений Законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Варто зауважити, що згідно з п. 1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Частиною першою та другою ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи позивача у справі повинні оцінюватись судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в позові доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

За правилами ст. 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 262, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України лейтенант поліції Проценко Едгар Едуардович відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Повний текст судового рішення складено 09 квітня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик