Справа № 340/3485/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2024 року м. Дніпросправа № 340/3485/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року (суддя Петренко О.С.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, починаючи з 25.06.2022 по 11.05.2023 в розмірі 112 656,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) у період з 25.06.2022 по 11.05.2023 безпідставно не виконувалось судове рішення, яке набрало законної сили та яким позивача поновлено на роботі, то він має право отримання середнього заробітку за час затримки виконання такого рішення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, починаючи з 25.06.2022 по 09.05.2023 року в розмірі 111 672,65 грн.

В задоволені решти вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1126,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середній заробіток в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 10330,95грн.

Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), не погодившись з таким рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, вважає рішенням порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення у справі, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що посада, на якій поновлено позивача була відсутня в організаційно-штатній структурі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а визначення посади рівнозначній категорії і кваліфікації начальника відділу у Кіровоградській області потребувало часу, з метою уникнення формальності виконання судового рішення. У зв`язку з чим, Міжрегіональним управлінням й було подано заяву про роз`яснення судового рішення та листом від 20.07.2022 запропоновано позивачу перелік вакантних посад, на який відповідач так і не отримав від позивача відповіді у вигляді заяви про згоду чи відмову від запропонованих посад. До 12.04.2023 було відсутнє остаточне судове рішення у справі № 340/1791/22, а саме судове рішення Верховного Суду. Відсутнє відкрите виконавче провадження, в межах якого мало здійснюватися виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2022 у справі №340/1791/22. Зазначені обставини свідчать про наявність об`єктивних, поважних причин затримки у виконанні рішення суду про поновлення позивача на посаді та неможливість застосування санкції, що передбачена статтею 236 Кодексу законів про працю України. Водночас з цим, на думку Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Кіровоградський окружний адміністративний суд помилково не врахував наявність вищезазначених поважних причин затримки у виконанні рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на посаді визначеній судовим рішенням.

У письмових поясненнях до апеляційної скарги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2022 у справі №340/1791/22 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Поновлено Позивача на посаді, рівнозначній категорії і кваліфікації начальника відділу у Кіровоградській області в Південно-Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 19.02.2022.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 340/1791/22 апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2022 у справі №340/1791/22 змінено.

Абзац третій резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 18.02.2022».

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Отже, вищевказаною постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 було зміно посаду, на якій слід поновити ОСОБА_1 .

Не погодившись з зазначеними судовими рішеннями, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Постановою Верховного Суду від 12.04.2023 у справі №340/1791/22 касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено частково.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 в частині, якою змінено абзац третій резолютивної частини рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2022 скасовано і залишено в силі в цій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2022.

У решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2022 і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 в цій справі - залишено без змін.

Отже, лише з 12,04.2023 було наявне остаточне судове рішення (резолютивна частина якого була знову змінена) щодо поновлення позивача на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації начальника відділу у Кіровоградській області в Південно- Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 19.02.2022.

Листом №15438/12.6-20 від 20.04.2023, з яким було ознайомлено позивача особисто під підпис 01.05.2023 Міжрегіональне управління запропонувало ОСОБА_1 перелік вакантних посад, які наявні у Кіровоградському регіоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та відносяться до категорії «Б» посад державної служби.

Листом №16112/12.6-20 від 25.04.2023, з яким було ознайомлено позивача особисто під підпис 01.05.2023 Міжрегіональним управлінням запропоновано ОСОБА_1 можливість призначення на посаду начальника відділу державної реєстрації громадських формувань у Кіровоградській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідного строкового договору на час відсутності основного працівника..

В подальшому Міжрегіональним управлінням видано наказ від 10 травня 2023 року №3764-к «Про поновлення на роботі « ОСОБА_1 », зі змістом якого було ознайомлено Позивача особисто під підпис 12.05.2023, яким поновлено позивача з 19.02.2022, за його згодою, на посаді начальника відділу державної реєстрації громадських формувань у Кіровоградській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за строковим трудовим договором, на період відсутності основного працівника ( ОСОБА_3 ), до дня його фактичного виходу на роботу, із посадовим окладом згідно штатного розпису.

Враховуючи викладені обставини, Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) вжито всіх заходів щодо виконання рішення у справі №340/1791/22 (яке зважаючи на порядок оскарження судових рішень, передбаченим чинним законодавством, після винесення постанови Верховним Судом є остаточним, не підлягає оскарженню, а отже в подальшому не може бути скасованим або зміненим та поновлено ОСОБА_1 на відповідній посаді наказом від 10.05.2023 № 3764-к.

Зазначене свідчить про відсутність затримки виконання рішення у справі №340/1791/22 про поновлення ОСОБА_4 , відповідно позовні вимоги пред`явлені позивачем до Міжрегіонального управління є безпідставними.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та пояснень, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року у справі 340/1791/22 визнано протиправним і скасовано наказ Південно-Східного МРУЮ (м. Дніпро) від 18 лютого 2022 року № 700-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній категорії і кваліфікації начальника відділу у Кіровоградській області в Південно-Східному МРУЮ (м. Дніпро) з 19 лютого 2022 року; стягнуто з Південно-Східного МРУЮ (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 лютого 2022 року по 24 червня 2022 року в сумі 41815,75 грн. (сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів).

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у розмірі 10330,95 грн. за час вимушеного прогулу за один місяць допущене до негайного виконання.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 10 листопада 2022 року змінив рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року, виклавши абзац третій резолютивної частини цього рішення в такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 18 лютого 2022 року». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишене без змін.

Верховний Суд постановою від 12 квітня 2023 року касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задовольнив частково: постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року в частині, якою змінено абзац третій резолютивної частини рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року скасував і залишив в силі в цій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року; у решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року в цій справі залишено без змін.

20 січня 2023 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист №340/1791/22.

17 лютого 2023 року позивач направив заяву та виконавчий лист №340/1791/22, виданий 20.01.2023 року, до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

20 березня 2023 року на адресу позивача надійшло повідомлення державного виконавця від 06 березня 2023 року про повернення виконавчого листа № 340/1791/22 від 20 січня 2023 року стягувачу без прийняття до виконання.

Не погодившись з діями державного виконавця та винесеним ним повідомленням про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання, позивач звернуся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 в справі №340/1252/23 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 06.03.2023 та зобов`язано прийняти до виконання виконавчий лист № 340/1791/22, виданий 20.01.2023 року Кіровоградським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 18.02.2022.

Листами Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №15438/12.6-20 від 20.04.2023, №16112/12.6-20 від 25.04.2023 позивачу запропоновано розглянути можливість призначення на одну з вакантних посад категорії «Б» державної служби, які наявні в Кіровоградському регіоні та перелічені у зазначених листах.

05.05.2023 позивачем на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено лист, в якому повідомлено про згоду на укладення строкового трудового договору, на час відсутності основного працівника для призначення на посаду начальника відділу державної реєстрації громадських формувань у Кіровоградській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) на виконання рішення суду від 24.06.2022 в справі №340/1791/22.

Наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №3764-к від 10.05.2023 позивача, на виконання рішення Кіровоградського ОАС від 24.06.2022 у справі №340/1791/22 (з врахуванням постанови КМУ від 16.08.2022 №912), з 19.02.2022 поновлено на посаді начальника відділу державної реєстрації громадських формувань у Кіровоградській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса).

З вказаним наказом позивач ознайомлений 12.05.2023.

Отже, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді виконано 12.05.2023.

Позивач, вважаючи, що з боку Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) порушені його право на оплату праці, які гарантовані Конституцією України та Законом України «Про оплату праці», в результаті чого відбулась затримка виконання судового рішення з вини Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за період часу з 25.06.2022 по 11.05.2023, тому звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступе.

За доводами скаржника застосування приписів статті 236 КЗпП України можливе лише у випадку наявності вини роботодавця у затримці виконання судового рішення, яким незаконно звільненого працівника поновлено на роботі чи умислу на це, однак листом від 20.07.2022 запропоновано позивачу перелік вакантних посад, на який відповідач так і не отримав від позивача відповіді у вигляді заяви про згоду чи відмову від запропонованих посад. До 12.04.2023 було відсутнє остаточне судове рішення у справі № 340/1791/22, а саме судове рішення Верховного Суду. Відсутнє відкрите виконавче провадження, в межах якого мало здійснюватися виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2022 у справі №340/1791/22, в рамках якого відповідач був би зобов`язаний вчинити відповідні для цього дії, то підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, на його думку, відсутні.

Надаючи оцінку вказаним доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституцій України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до частини восьмої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі статтею 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У аспекті доводів апеляційної скарги необхідно зазначити, що Верховний Суд вже неодноразово викладав висновки щодо застосування статті 236 КЗпП України стосовно виконання рішення суду про поновлення на роботі/посаді, яке допущене до негайного виконання.

Так, зокрема у постанові від 21.10.2021 у справі № 640/19103/19 Верховний Суд з цього приводу зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Верховний Суд у цій справі підкреслив, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Як зауважив Верховний Суд у справі № 640/19103/19 відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Верховний Суд наголосив, що наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

У підсумку суд касаційної інстанції у справі № 640/19103/19 констатував, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Ця правова позиція щодо застосування приписів статті 236 КЗпП України неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16.02.2018 у справі №807/2713/13-а, від 27.06.2019 у справі №821/1678/16, від 31.07.2019 у справі №813/593/17, від 25.09.2019 у справі №813/4668/16, від 27.11.2019 у справі №802/1183/16-а, від 19.12.2019 у справі №2а-7683/12/1370, від 05.02.2020 у справі №815/1676/18, від 05.03.2020 у справі №280/360/19, від 26.11.2020 у справі №500/2501/19, від 19.04.2021 у справі №826/11861/17, від 24.06.2021 у справі №640/15058/19, від 20.07.2021 у справі №826/3465/18, від 21.10.2021 у справі № 280/5260/19, від 27.01.2022 у справі № 580/5185/20, від 09.11.2022 у справі № 460/600/22 та від 23.03.2023 у справі № 420/8539/21.

Практика Верховного Суду щодо застосування вказаної норм права є сталою та послідовною, а висновки, наведені у вищевказаних постановах, є релевантними до обставин цієї справи, тож колегія суддів не бачить підстав для відступу від цих висновків.

Колегія суддів, також звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.11.2022 у справі № 460/600/22, який урахувавши раніше висловлену Верховним Судом правову позицію щодо застосування статті 236 КЗпП України, зазначив, що приписи частини восьмої статті 235 КЗпП України і приписи пункту 3 частини першої статті 371 КАС України достатньо чітко і однозначно встановлюють, що рішення про поновлення на роботі/посаді підлягають негайному виконанню й цей імператив адресований передовсім роботодавцю. Невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи незвернення до органу державної виконавчої служби) ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущеного до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.

Застосовуючи наведені підходи Верховного Суду до обставин цієї справи колегія суддів уважає безпідставними доводи скаржників, що право на стягнення заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі виникає лише за наявності вини роботодавця у невиданні відповідного наказу про поновлення працівника на роботі.

Доводи скаржника, що листом від 20.07.2022 запропоновано позивачу перелік вакантних посад, на який відповідач так і не отримав від позивача відповіді у вигляді заяви про згоду чи відмову від запропонованих посад не заперечують того, що відповідач, зволікаючи і очікуючи ініціативи з боку працівника, допустив таким чином затримку у його виконанні.

Посилання скаржника як на суттєву обставину, яка вплинула на можливість виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2022 у справі №340/1791/22, оскарження його цим відповідачем в апеляційному та касаційному порядку, колегією суддів відхиляються, позаяк аналіз статей 235, 236 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає одразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде в подальшому це рішення суду оскаржуватися.

Цей висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.11.2020 у справі № 500/2501/19, від 24.12.2020 у справі № 807/2434/15, від 28.05.2021 у справі № 380/2355/20.

З цих же підстав колегія суддів уважає безпідставними посилання Міжрегіонального управління на подання заяву про роз`яснення судового рішення та відсутності остаточного судового рішення у справі № 340/1791/22, а саме судового рішення Верховного Суду.

Поряд із цим, колегія суддів зауважує, що Верховним Судом за касаційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року не приймалася ухвала про зупинення виконання оскаржуваних у цій справі рішень.

Тоді як, ухвалою Верховного Суду 10 квітня 2023 року у справі № 340/1791/22 відмовлено у задоволенні клопотання Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зупинення виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року.

Підсумовуючи вищевказане, оскільки рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2022 у справі №340/1791/22 у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконане лише 12.05.2023, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі відповідно до статті 236 КЗпП України за період з 25.06.2022 по 09.05.2023.

Здійснений судом першої інстанції розрахунок суми, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , не є спірним у апеляційному провадженні, тому в цій частині оскаржуване рішення не переглядається.

Отже, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин приписів статті 236 КЗпП України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 27.04.2023 у справі №460/4900/21.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров