Справа № 400/8155/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/8155/23

Перша інстанція: суддя Величко А.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Скрипченка В. О., Осіпова Ю. В.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Дяченка Олексія Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2023 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 28.02.2018, включно;

2) стягнути з на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 28.02.2018 у сумі 47 043,56 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі Порядок №44);

3) визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.12.2019, включно;

4) стягнути з ВЧ НОМЕР_1 на його користь індексацію-різницю грошового забезпечення 4 138,23 грн в місяць у загальній сумі 88 673, 93 грн. за період з 01.03.2018 по 14.12.2019, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі- Порядок №1078) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку № 44.

Окрім того, відповідно до статті 282 КАС України, представник позивача просив зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник ОСОБА_2 зазначає, що під час проходженні військової служби його довірителем, останньому, не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).

Далі позивач пояснює, що ОСОБА_1 оскаржив протиправні дії ВЧ НОМЕР_1 у судовому порядку.

За результатом розгляду спору у справі № 400/408/21 рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 31.12.2018, та листопад 2019 року.

На виконання вказаного рішення відповідач виплатив ОСОБА_1 3 994,76 грн.

Оскільки позивач не погодився із виплаченою сумою індексації грошового забезпечення, він знову оскаржив такі дії військової частини у судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі № 400/8858/21 позов задоволений частково, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення: за період з 13.01.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року, за період з 01.03.2018 по 14.12.2019 поточну індексацію відповідно до Порядку № 1078.

На виконання вказаного рішення відповідач виплатив позивачу 38,43 грн.

Представник позивача вважає, що ВЧ НОМЕР_1 за період з 13.01.2017 по 28.02.2018 неправильно нарахувала ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, оскільки, за його розрахунками, за цей період мала бути виплачена індексація у розмірі 51 038,32 грн.

Таким чином, на переконання ОСОБА_2 за період з 13.01.2017 по 28.02.2018, на користь ОСОБА_1 слід стягнути з відповідача індексацію грошового забезпечення у сумі 47 043,56 грн. (51038,32-3994,76).

Далі, представник позивача пояснює, що в період з 01.03.2018 по 14.12.2019 відповідач виплатив ОСОБА_1 лише поточну індексацію грошового забезпечення у розмірі 1 882,50 грн, з якою, останній погодився.

Водночас, він вважає, що йому мала бути виплачена індексація-різниця, розмір виплати якої, за його розрахунками, складає 88 673, 93 грн., тобто 4 138,23 грн у місяць.

ОСОБА_2 стверджує, що під час розгляду судових справ № 400/408/21 та №400/8858/21 питання наявності у ОСОБА_1 права на виплату індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованому розмірі а період з 01.03.2018, підвищення грошового доходу та загальна сума належна позивачу до виплати, судом не досліджувалася та правова оцінка не надавалася, а дане питання визнано передчасним.

Заявляючи такі вимоги про виплату фіксованої індексації, ОСОБА_2 , посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, наголошував на тому, що повноваження державних органів, в даному випадку військової частини, щодо розрахунку суми індексації грошового забезпечення не є дискреційними.

На переконання представника, ВЧ НОМЕР_1 умисно зловживаючи посадовими повноваженнями, зменшує суми належної ОСОБА_1 до виплати індексації, а тому, на його думку, порушене право має бути захищене певним способом, а саме: суд має розрахувати розмір індексації грошового забезпечення та стягнути з відповідача індексацію грошового забезпечення у заявленому у позовних вимогах розмірі.

ВЧ НОМЕР_1 не скористалася своїм процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 13.01.2017 по 28.02.2018.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 28.02.2018, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 14.12.2019, відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.12.2019 включно відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні позовних вимог про стягнення індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 28.02.2018 у сумі 47 043,56, а також у стягненні індексації-різницю грошового забезпечення 4 138,23 грн в місяць у загальній сумі 88 673, 93 грн. за період з 01.03.2018 по 14.12.2019, суд відмовив.

Відмовив суд і в задоволені вимоги щодо покладення на відповідача зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду суд відмовив.

Вирішуючи спір та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за спірний період і таке право, передбачене Законом №1282-ХІІ.

При цьому, суд встановив, що відповідач, за спірний період, здійснив розрахунок індексації грошового забезпечення позивачу із застосуванням місяцем обчислення індексу споживчих цін січень 2016 року, у зв`язку з чим визнав такі дії протиправними.

Аналізом положень Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078, суд дійшов висновку, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а також на нарахування та виплату індексації-різниці у період з 01.03.2018 по 14.12.2019.

Також суд встановив, що позивачу індексація різниця за період з 01.03.2018 по 14.12.2019 не виплачувалася, а тому визнав таку бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 - протиправною.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.03.2023 у справі №400/3826/21 суд зазначив, що відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Водночас, суд визнав передчасною вимогу про стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення за спірні періоди у конкретно визначеній позивачем сумі, зазначивши, що це є компетенцією органу, в якому останній проходив службу.

З цього приводу суд також зазначив, що стягненню підлягають лише ті суми, які були нараховані, але не виплачені, а тому, враховуючи, ненарахування та невиплату індексації, є підстави вважати, що вимога про її стягнення є передчасної.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення, суд поважав такі вимоги необґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції, в частині відмови в позові, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить його змінити та викласти абзаци третій та п`ятий резолютивної частини у редакції, яка відповідає прохальній частині його позовної заяви, а саме: шляхом стягнення з відповідача певних сум індексації.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 та у постанові від 06.04.2023 у справі 400/9920/21, зазначає, що застосований судом спосіб захисту не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, а також не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини.

В цілому ж доводи апеляційної скарги ідентичні доводам, викладеним у позовній заяві та гуртуються на правовій позиції суду касаційної інстанції за подібних правовідносин.

ВЧ НОМЕР_1 скориставшись своїм процесуальним правом подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить в задоволенні скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 у період з 13.01.2017 по 14.12.2019 проходив військову службу в Збройних Силах України, зокрема у ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.12.2019 №8 (по стройовій частині) старший сержант ОСОБА_1 звільнений наказом від 10.12.2019 №213-РС, відповідно до пункту 2 підпункту «а» (закінчення строку контракту) частини 5 статті 26 Закону України «Пpo військовий обов`язок і військову службу», виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 16.12.2019.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вимогами з про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 28.02.2018, включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та про зобов`язання її нарахувати та виплатити в сумі 51 091,09 грн.

Окрім того, позивач просив визнати протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати йому за період з 01.03.2018 по 14.12.2019, включно, індексації - різниці грошового забезпечення в сумі 84 320,05 грн за період з 01.03.2018 по 14.12.2019 включно, із розрахунку 3 933,83 грн в місяць, а також зобов`язати її нарахувати та виплатити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 400/408/21 позов ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 року по 31.12.2018 та листопад 2019 року.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 31.12.2018, листопад 2019 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині обов`язку нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2019 по 31.10.2019 та за грудень 2019 року зі встановленням базового місяця- січень 2008 року в сумі 51 091,09 грн відмовлено.

Також суд відмовив у вимогах щодо зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, як різниці між сумою нарахованої індексації і розміром підвищення доходу, виходячи з її місячного розміру 3 933,83 грн, в загальній сумі 84 320,05 грн.

Мотиви ухвалення даного рішення складаються з такого.

Вирішуючи вимоги ОСОБА_1 , заявлені у першому та другому пунктах стосовно індексації за період з 13.01.2017 по 28.02.2018 суд, дослідивши розрахунково платіжні відомостей на виплату позивачу грошового забезпечення, встановив, що ВЧ НОМЕР_1 у період з січня 2017 року по грудень 2018 року, листопад 2019 року не нараховувала та не виплачувала ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення.

За таких підстав, суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги, в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 31.12.2018, листопад 2019 року.

Водночас, посилаючись на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, суд визнав передчасними вимоги, в частині визначення базового місяця- січень 2008 року, під час нарахування індексації грошового забезпечення, оскільки вважав, що в цій частині права позивача, ще не порушені.

Щодо суми невиплаченої індексації в розмірі 51 091,09 грн, то суд зазначив, що нарахування індексації є виключною компетенцією відповідача.

Стосовно вимог, заявлених у третьому та четвертому пунктах позову, за період з 01.03.2018 по 14.12.2019, суд зазначив наступне.

Суд, дослідивши співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача матеріалами справи, встановив що посадовий оклад позивача підвищений у березні місяці 2018 року, та у порівняні із лютим 2018 збільшився із 740 грн. (лютий 2018) до 3 170 гр. (березень 2018).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу, виходячи із фіксованої величини в розмірі 3 933,83 грн. за період з 01.03.2018 по 14.12.2019, а тому відмовив у задоволенні цієї частини вимог.

Дане судове рішення, сторонами у справі не оскаржувалося.

На виконання цього рішення суду відповідач виплатив ОСОБА_1 3 994,76 грн.

У жовтні 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом про:

визнання протиправними дій ВЧ НОМЕР_1 щодо застосування лютого 2017 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 28.02.2018 включно;

- зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 47 078,24 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.12.2019 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 138,23 грн відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078;

- зобов`язання нарахувати і виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4 138,23 грн за період з 01.03.2018 по 14.12.2019 включно в сумі 88 673,93 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44 , з урахуванням раніше виплачених сум.

У цій справі ВЧ НОМЕР_1 заявляла клопотання про закриття провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, оскільки у справі № 400/408/21 розглянуто позовні вимоги ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення з 13.01.2017 по 31.10.2019.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні даного клопотання, зазначивши, що у справі № 400/408/21 дійсно розглядалися позовні вимоги щодо невиплати індексації за період з 13.01.2017 по 14.12.2019, однак з підстав того, що індексація взагалі не була виплачена. Натомість у справі № 400/8858/21 підставою позову є неправильний розрахунок виплаченої індексації, в частині встановлення базового місяця.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у справах № 400/408/21 і №400/8858/21 підстави позову є різними.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі № 400/8858/21 позов ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо застосування лютого 2017 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 13.01.2017 по 28.02.2018, включно.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 28.02.2018, включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 14.12.2019, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.12.2019, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи підстави для прийняття вказаного рішення, суд першої інстанції зазначив, що ВЧ НОМЕР_1 , проводячи ОСОБА_1 , на виконання рішення суду від 25.03.2021 у справі №400/408/21, розрахунок індексації за період з 13.01.2017 по 28.02.2018 неправильно застосувало базовий місяць січень 2016 року, позаяк місяцем підвищення посадового окладу (базовим місяцем) є січень 2008 року.

Однак, враховуючи, що сума належної до стягнення індексації обрахована позивачем самостійно, а у суду відсутні спеціальні знання для підтвердження правильності його розрахунків, підстави для задоволення позову в частині визначеної позивачем суми індексації задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог заявлених у третьому та четвертому пунктах позову, за період з 01.03.2018 по 14.12.2019, суд урахував те, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку з прийняттям Постанови № 704, якою були змінені (підвищені) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Отже суд визнав, що саме березень 2018 року є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем).

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2020 по справі № 816/1728/16, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення позивачу в період з 01.03.2018 по 14.12.2019 повинна бути перерахована та виплачена із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Постанови № 1078.

При цьому, суд вважав, що вимога позивача в частині здійснення нарахування такої індексації у конкретній сумі не підлягає задоволенню, з огляду на те, що нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень військової частини як роботодавця.

Колегія суддів встановила, що вказане судове рішення в апеляційному порядку сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили 18.02.2022.

Як стверджує ОСОБА_1 , на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі № 400/8858/21, відповідач виплатив індексацію грошового забезпечення 38,43 грн.

На виконання вказаного рішення відповідач виплатив ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення 38,43 грн.

У цій справі, яка є предметом даного розгляду, позивач заявив такі ж самі вимоги, обґрунтовуючи, що у справі 400/8858/21, суд першої інстанції відмовив у нарахування конкретних сум щодо поточної індексації та індексації різниці.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі, з таких мотивів.

Як мовилося вище, у справі №400/408/21 суд першої інстанції поважав вимоги позивача про застосування базового місяця січень 2008 року для нарахування та виплати індексації за період з 13.01.2017 по 28.02.2018 передчасними та передав це питання на вирішення ВЧ НОМЕР_1 .

Проте, у справі № 400/8858/21, суд першої інстанції задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , в рішенні від 18.01.2022, дійшов висновку, що ВЧ НОМЕР_1 зобов`язана нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2017 по 28.02.2018, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в сумі 47 078,24 грн, суд заявив, що у нього відсутні спеціальні знання для підтвердження правильності розрахунків поточної індексації за період з 13.01.2017 по 28.12.2018.

Отож, за таких підстав, не можна погодитися з доводами представника позивача ОСОБА_2 , що у справі №400/8858/21 питання правильності математичного розрахунку суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 13.01.2017 по 28.02.2018 судом першої інстанції не досліджувалося, не було предметом оцінки, визнано передчасним, а відтак ВЧ НОМЕР_1 отримала право розрахувати суму індексації.

Також, представник ОСОБА_2 , неправильно викладає зміст судового рішення у справі №400/408/21 в частині того, що питання правильності встановлення індексації різниці грошового забезпечення у фіксованій величині в період із 01.03.2018, підвищення грошового доходу позивача, внаслідок підвищення посадових окладів, належна позивачу до виплати сума не досліджувалася, правова оцінка не надавалась, оскільки дана вимога була визнана передчасною.

Як задувалося вище, суд першої інстанції у справі №400/408/21, установивши що посадовий оклад позивача в березні місяці 2018 року, у порівняні із лютим 2018, збільшився із 740 грн до 3 170 грн, дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування позивачу індексації різниці грошового забезпечення у фіксованій величині.

Отже, питання нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації різниці грошового забезпечення у фіксованій величині було вирішено в межах справи №400/408/21.

Разом із тим, представник позивача ОСОБА_2 звернувся в липні 2023 року до суду першої інстанції з такими же позовними вимогами, в яких збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Згідно положень статті 129-1 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до пункту 4 частини1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

Частина 2 даної статті унормовує, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

З аналізу наведених вище правових положень процесуального законодавства випливає, що законодавцем з метою недопущення можливості ухвалення декількох судових рішень у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, встановлено певні правові обмеження у разі виявлення судом тотожних справ, які перебувають/перебували на розгляді у цьому або іншому адміністративному суді.

Таким чином, вищенаведеними нормами встановлений імперативний обов`язок суду закрити провадження у справі у випадку встановлення, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Варто відзначити, що тотожними визнаються позови, у яких одночасно збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж самі позовні вимоги та з тих самих підстав.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов:

- тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають);

- наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи;

- набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Надаючи оцінку тому, чи є тотожними вимоги заявлені у справі, що є предметом апеляційного розгляду, тим, що були розглянути у справах № 400/8858/21 № 400/408/21 колегія суддів враховує, що Верховний Суд неодноразово викладав позиції стосовно того, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанови від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 зазначила, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна обсягу посилань на норми матеріального чи процесуального права (у пункті 7.43).

У постанові від 11.04.2018 у справі №9901/433/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Отже, слід дійти висновку, що інший словесний виклад правових обґрунтувань позову та його вимог, не змінює правової природи таких вимог, їх предмет та підстави в цілому.

Наведене свідчить про те, що фактично позивач у межах цієї справи просить суд повторно переглянути питання щодо зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за періоди з 13.01.2017 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 14.12.2019 та стягнути з відповідача самостійно обраховані суми індексації.

Колегія суддів зауважує, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, яке набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Після набрання рішенням законної сили позивач не може знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих самих підстав.

Водночас, судова колегія звертає увагу, що судовим рішенням у справах №400/8858/21 № 400/408/21 судом вже була надана оцінка бездіяльності відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за періоди з 13.01.2017 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 14.12.2019 з огляду на положення Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.

Колегія суддів наголошує, позовні вимоги, які заявлені позивачем у цій справі були предметом судового розгляду у справах № 400/8858/21 № 400/408/21, в якій прийнято відповідне судове рішення, що набрало законної сили.

Також колегія суддів наголошує, що судові рішення у справах № 400/8858/21 №400/408/21 ОСОБА_1 не були оскаржені в апеляційному порядку.

Натомість, фактом подання нового позову представник позивача намагається переглянути попередні судові рішення та виправити, на його думку, допущені помилки.

Проте, суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та помилково ухвалив рішення, розглянувши позовні вимоги, які вже були предметом розгляду і яким надавалася правова оцінка.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі, відповідно до приписів пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 серпня 2023 року у справі № 440/8966/22.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку та провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статті 238 цього Кодексу.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав

За таких обставин, колегія суддів, вийшовши за межі апеляції ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольняє скаргу частково, рішення суду першої інстанції скасовує та закриває провадження у справі.

Ураховуючи, що позивач не сплачував судовий збір за розгляд даного позову, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 319, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року скасувати.

Провадження у справі №400/8155/23 за позовом ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя В. О. Скрипченко

суддя Ю. В. Осіпов

Повне судове рішення складено 09.04.2024.