Справа № 440/17703/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/17703/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/17703/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

29.11.2023 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі - ГУДПС), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 13.09.2023 №Ф11680-1631 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у сумі 10 373,51 грн.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на обставини порушення його прав через безпідставні, як на його думку, вимоги відповідача сплатити борг (недоїмку) з єдиного внеску, обов`язок зі сплати якого на нього не поширюється, оскільки він звільнений від його сплати відповідно до частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в силу обставин набуття позивачем 10.07.2020 статусу пенсіонера.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 поновлено строк звернення до суду, позовну заяв прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов відповідач висловив свої заперечення проти позову. Зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ГУДПС як фізична особа-підприємець з 17.07.2003, у т.ч. на загальній системі оподаткування з 01.01.2017. В ІС "Податковий блок" в реєстрі страхувальників ФОП ОСОБА_1 має статус "пенсіонер за віком" з 10.07.2020. Зазначає, що станом на 31.08.2021 згідно з інтегрованою карткою платника по єдиному внеску за позивачем рахувалася заборгованість в сумі 10373,51 грн, яка складається із сум: недоїмки 3 117,18 грн, яка виникла внаслідок несплати сум єдиного внеску, нарахованих за І-ІІ квартали 2020 року; штрафних санкцій у сумі 3672,07 грн та пенсі - 3584,26 грн, які виникли на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.07.2023 №6293/16-31-24-08, винесеного на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2023 у справі №440/10612/21. На підставі цих даних ГУДПС сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.09.2023 №Ф-11680-1631 на суму 10373,51 грн (а.с. 24-27).

У відповіді на відзив позивач, окрім наведеного в позові зазначив, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану не нараховується платникам податків пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню (а.с. 65-68).

Розгляд справи, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до актуальних відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 11.07.2003 і по теперішній час зареєстрований у вказаному Реєстрі (а.с. 69).

За інформацією відповідача ОСОБА_1 відповідно до інформаційних даних ДПС перебуває на обліку в ГУДПС (ДПІ у м. Полтаві) як фізична особа-підприємець з 17.07.2003. З 01.01.2017 по теперішній час платник знаходиться на загальній системі оподаткування, обліку та звітності. В ІС "Податковий блок" в реєстрі страхувальників ФОП ОСОБА_1 має статус "пенсіонер за віком" з 10.07.2020.

03.06.2021 ГУДПС було прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 4773,75 грн та нараховано пеню у розмірі 3683,40 грн за період з 10.02.2018 по 18.03.2020.

Вказане рішення позивач оскаржував в адміністративному порядку, проте таке рішення за наслідками його розгляду ГУДПС та ДПС залишено без змін.

13.07.2021 ГУДПС сформовано вимогу про сплату боргу №Ф-10287-13, якою повідомлено, що станом на 30.06.2021 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску, яку необхідно сплатити, складає 12 613,39 грн, у тому числі недоїмка 4 156,24 грн, штрафи 4773,75 грн, пеня 3683,40 грн.

За наслідками розгляду скарги позивача на цю вимогу рішенням ДПС від 18.08.2021 №18910/6/99-00-06-02-01-06 вимогу про сплату боргу № Ф-10287-13 від 13.07.2021 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи рішення від 03.06.2021 № та вимогу від 13.07.2021 №10287-13 протиправними, позивач скаржився до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2022 у справі №440/10612/21, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2023, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУДПС про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 03.06.2021 № в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1101,68 грн та пені за період з 01.03.2020 по 18.03.2020 у сумі 99,14 грн. Визнано протиправною та скасовано вимогу ГУДПС від 13.07.2021 №Ф-10287-13 в частині недоїмки у сумі 1039,06, штрафу у розмірі 1101,68 грн та пені за період з 01.03.2020 по 18.03.2020 у сумі 99,14 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суди у справі №440/10612/21 дійшли висновку про те, що позивачем несвоєчасно сплачено єдиний соціальний внесок за 2017 рік, 1, 2, 3 квартали 2018 року, 1, 3, 4 квартали 2019 року, у зв`язку з чим у відповідача виникли правові підстави для застосування штрафних санкцій у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум згідно з частиною 11 статті 25 Закону № 2464-VI та нарахування пені з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Таким чином, рішення ГУДПС № від 03.06.2021 про застосування штрафних санкцій у розмірі 3672,07 грн та нарахування пені у розмірі 3584,26 грн за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску визнано правомірним.

При цьому суди встановили, що ГУДПС застосовано до позивача штраф за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за 3 та 4 квартали 2019 року у сумі 20 % своєчасно не сплачених сум у загальному розмірі 1101,68 грн, проте фактично порушення у вигляді несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) сум єдиного внеску за 3 та 4 квартали 2019 року вчинено позивачем 18.03.2020, коли сплачено єдиний внесок на суму 5508,36 грн згідно з платіжним дорученням №27 від 18.03.2020, оскільки базою нарахування пені і застосування штрафу є саме недоїмка з ЄСВ, а підставою реалізації перелічених мір юридичної відповідальності момент скоєння особою діяння з оплати ЄСВ поза межами визначеного законом строку.

З огляду на це суди дійшли висновку про те, що оскільки вказане порушення допущено позивачем у період з 01.03.2020 під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), застосування штрафних санкцій за відповідне порушення є безпідставним. Крім того, суди врахували, що податковим органом нараховано пеню за період з 01.03.2020 по 18.03.2020 включно, що суперечить вимогам пункту 9-11 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI.

Відтак, за висновками судів у справі №440/10612/21, рішення ГУДПС № від 03.06.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску не ґрунтується на вимогах законодавства лише в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1101,68 грн та пені за період з 01.03.2020 по 18.03.2020 у сумі 99,14 грн.

З приводу оскаржуваної вимоги ГУДПС про сплату боргу №Ф-10287-13 від 13.07.2021 у справі №440/10612/21 встановлено, що зазначена у вимозі недоїмка у сумі 4 156,24 грн включає недоїмку за 1 квартал 2020 року (січень, лютий 2020 року) у сумі 2078,12 грн (4723 грн (сума мінімальної заробітної плати) х 22 % х2); за 2 квартал 2020 року (червень 2020 року) у сумі 1039,06 грн; за 3 квартал 2020 року (липень 2020 року) у сумі 1039,06 грн.

Тобто податковим органом єдиний внесок ФОП ОСОБА_1 за березень, квітень, травень 2020 року не нараховувався. Доказів сплати ЄСВ позивачем за 1 3 квартали 2020 року у сумі 4156,24 грн станом на 30.06.2021 не надано, судом під час розгляду справи не встановлено.

Таким чином вимога контролюючого органу в частині визначення недоїмки з єдиного внеску за січень, лютий, червень 2020 року у сумі 3117,18 грн (1039,06 х3) визнана правомірною.

На виконання рішення суду у справі №440/10612/21 з боку ГУДПС по ФОП ОСОБА_1 винесено нове рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №6293/16-31-24-08 від 13.07.2023 (а.с. 51) у сумі 7256,33 грн (штрафна санкція 20% 3672,07 грн та пеня 3584,26 грн) за період з 10.02.2018 по 28.02.2020 (по заборгованості, яка обліковується в ІКП платника до 01.03.2020).

Відповідач у відзиві зазначив, що з урахуванням практики, доведеної листом ДПС від 30.12.2021 №4836/8/16-31, у разі скасування вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску в судовому порядку, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

ГУДПС підготовлено рішення про коригування облікових показників інтегрованої картки платника від 17.07.2023 №688 в частині зменшення нарахувань по єдиному внеску за липень 2020 року у сумі 1039,06 грн (а.с. 48). Зміни до ІКП з кодом платежу 71040000 ФОП ОСОБА_1 були проведені 01.08.2023.

Тож станом на 31.08.2021 за даними інтегрованої картки платника загальна сума заборгованості ФОП ОСОБА_1 становила 10 373,51 грн, а саме:

- недоїмка 3117,18 грн, яка виникла внаслідок несплати сум єдиного внеску, нарахованих за І-ІІ квартали 2020 року;

- штрафна санкція у сумі 3 672,07 грн та пеня 3 584,26 грн, які виникли на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.07.2023 №6293/16-31-24-08, винесене на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2023 у справі №440/10612/21, яке направлене позивачу рекомендованим листом з поштовим повідомленням про вручення та повернуте за зворотною адресою з поміткою "за закінченням терміну зберігання".

На підставі цих даних ГУДПС сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.09.2023 №Ф-11680-1631 на суму заборгованості по єдиного внеску в сумі 10373,51 грн (а.с. 57).

Вважаючи вимогу знову протиправною, позивач оскаржив її в адміністративному порядку.

Рішенням ДПС від 31.10.2023 №32533/6/99-00-06-02-01-06 (а.с. 11-12) вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.09.2023 №Ф-11680-1631 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Не погоджуючись із правомірністю підстав прийняття вимоги ГУДПС від 13.09.2023 №Ф-11680-1631, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд виходить з наступних міркувань.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон №2464-VI в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

За змістом пунктів 2, 3, 5, 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок. Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця. Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VІ (у редакції з урахуванням змін, внесених Законом № 592-IX від 13.05.2020), особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до аб. 1 та 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 5 статті 8 цього ж Закону передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI у редакції, чинній до 01.01.2018, було передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017, чинній з 01.01.2018, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 25 Закону №2464-VI, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Частиною 4 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Частинами 10, 13 статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до податкового органу або позову до суду.

Згідно з п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI, податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

Відповідно до ч. 14 ст. 25 Закону №2464-VI, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки (частина 15 статті 25 Закону № 2464-VI).

Як вже встановлено судом, визначена у спірній вимозі сума заборгованості складається з:

- недоїмки 3117,18 грн, яка виникла внаслідок несплати сум єдиного внеску, нарахованих за І-ІІ квартали 2020 року;

- штрафної санкції в сумі 3672,07 грн та пені в сумі 3584,26 грн, які виникли на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.07.2023 №6293/16-31-24-08 винесене на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2023 по справі №440/10612/21, яке направлене позивачу рекомендованим листом з поштовим повідомленням про вручення та повернуте за зворотною адресою з поміткою "за закінченням терміну зберігання".

Позивач у позові в якості підстави скасування спірної вимоги вказує на обставини того, що він набув статусу пенсіонера з 10.07.2020, а тому звільнений від сплати за себе єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI. Крім того зазначає, що позивача звільнено від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановлено Кабінетом Міністрів України на всій території України коронавірусної хвороби (COVID-19), підлягають списанню несплачені станом на 01.12.2020 суми недоїмки, нараховані за період з 01.01.2017 по 01.12.2020, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про її списання. Додав також, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану та протягом трьох місяців після припинення або його скасування штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 не застосовуються, пеня не нараховується, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.

Оцінюючи такі твердження позивача, суд перш за все звертає увагу на те, що питанню правомірності нарахованих ФОП ОСОБА_1 сум єдиного внеску за І-ІІ квартали 2020 року у розмірі 3117,18 грн, а також штрафних санкцій у сумі 3672,07 грн та пені в сумі 3584,26 грн вже надана судова оцінка у справі №440/10612/21, у зв`язку з цим повторна судова оцінка цього ж питання є неможливою.

Так, суди констатували правомірність вимоги контролюючого органу в частині визначення позивачеві недоїмки з єдиного внеску за січень, лютий, червень 2020 року у сумі 3117,18 грн (1039,06 х3), а також сум штрафних санкцій у сумі 3672,07 грн та пені у сумі 3584,26 грн.

З приводу доводів позивача щодо неможливості застосування до нього штрафних санкцій та пені на період дії воєнного стану суд зазначає, що дійсно, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI доповнено підпунктами, зокрема, 921, 922, 923 такого змісту:

921. Тимчасово, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану та протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану, штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються.

922. Тимчасово, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану та протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану, платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.

923. Установити мораторій на проведення документальних перевірок правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану та протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану.

Документальні перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розпочаті до 24 лютого 2022 року та не завершені, зупиняються по останній календарний день третього місяця з дня припинення (скасування) воєнного, надзвичайного стану.

Проте, як видно зі змісту наведених норм Закону, запроваджені обмеження розповсюджуються на правовідносини, які виникли вже під час дії воєнного стану.

В межах же даної справи суми єдиного внеску нараховані за періоди до введення воєнного стану у 2022 році, у зв`язку чим норми пунктів 921, 922, 923 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI на ФОП ОСОБА_1 не поширюються, який зобов`язаний був сплачувати єдиний внесок до моменту звільнення від сплати з 10.07.2020, тобто з моменту набуття статусу пенсіонера.

Таким чином у даному випадку відповідачем доведено правомірність спірної вимоги та, відповідно, наявність у позивача обов`язку зі сплати сум єдиного внеску, нарахованих за І-ІІ квартали 2020 року у сумі 3117,18 грн, штрафної санкції у сумі 3672,07 грн та пені у сумі 3584,26 грн, правомірність нарахування яких перевірена у судовому порядку.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

За таких обставин підстави для розподілу судових витрат, які складаються лише із сум сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з цим позовом у розмірі 1073,60 грн, відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги - залишити без задоволення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192; вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун