Справа № 672/172/24
Суддя: Пономаренко Л. Е.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№672/172/24
Провадження №2-а/672/2/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Л.Е.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушняк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.02.2024 звернувся до суду із адміністративним позовом до ВПД №1 Хмельницького РУП ГУНП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 21.01.2024 позивач подав позовну заяву в новій редакції, зазначивши відповідачем ГУНП в Хмельницькій області.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.02.2024 поліцейським ВПД №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1434213, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно вказаної постанови він керував транспортним засобом, у якого не горів задній правий габаритний ліхтар, чим порушив п.31.4.3 ПДР України. З даною постановою не згідний, вважає, що вона винесена незаконно. Зазначив, що опис обставин під час розгляду справи у постанові та посилання на відповідні нормативні акти не відповідають фактичним обставинам, позивачу є не зрозумілим пред`явлене обвинувачення. Стверджує, що вимоги Правил дорожнього руху України не порушував, зазначений габаритний ліхтар на його авто згас у дорозі через технічну несправність. На підставі наведеного просить скасувати постанову серії ЕНА №1434213 про накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 06.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом сторін).

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила. 08.03.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про порушення позивачем Правил дорожнього руху та зазначено, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що підтверджується доданими до матеріалів справи відеозаписом з місця події, тому постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13.02.2024 поліцейським відділу поліцейської діяльності №1 (м. Городок) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 було складено постанову серії ЕНА №1434213 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 .. Згідно даної постанови на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за те, що останній 13.02.2024 о 19:34 год. в м. Городок автодорога Т-2312 керував транспортним засобом марки «Lanos» д/н НОМЕР_1 , у якому не горів правий задній габаритний ліхтар, чим порушив п.31.4.3 ПДР України керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм, стандартів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ч.2, 3 ст.79 КАС України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Представником відповідача на адресу суду було подано відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, судом взяті до уваги всі подані сторонами докази, підстав для прийняття додаткових доказів у понад визначені законом строки немає і відповідних клопотань з доводами про поважність причин пропуску подання суду доказів - не надходило.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із ч.1 ст.121 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Отже, для встановлення обґрунтованості цього позову суду слід з`ясувати чи допустив позивач керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Як вбачається із дослідженого судом відеозапису позивач здійснював рух у населеному пункті у темну пору доби. На відеозаписі вбачається, що на транспортному засобі не працює задній правий габаритний ліхтар.

Зазначений факт не заперечується ніким з учасників справи.

У даному випадку у вину ОСОБА_1 ставиться порушення п.31.4.3 ПДР України.

Розділом 31 ПДР України регламентується технічний стан транспортних засобів та їх обладнання. У свою чергу п.31.4 регламентується заборона експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, зокрема, відповідно до п.31.4.3 ПДР України зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідно до п.31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Тобто, жодним із п`яти підпунктів п.31.4.3 ПДР не заборонено керування транспортним засобом у випадку, якщо у нього не працює задній габаритний вогонь.

Диспозиція ч.1 ст.121 КУпАП є бланкетною (тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність), а отже у постанові про адміністративне правопорушення має бути зазначено не тільки відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт), але й має бути викладено їх зміст.

Не зазначення у постанові змісту норми відповідного закону чи підзаконного акту, у порушенні вимог якої обвинувачується особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавляє її можливості ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення, тобто є порушенням права на захист.

Однак, як зазначено вище, у ПДР України вказаний пункт складається з п`яти підпунктів. Не зазначення конкретного підпункту ПДР України, який ставиться особі у вину, є порушенням права такої особи на захист.

Також, з відзиву відповідача вбачається, що існує норма, яка забороняє керування транспортним засобом у темну пору доби з непрацюючим заднім габаритним вогнем, а саме підп. (б) п.31.6 ПДР України, де визначено, що: Забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів. З врахуванням цього, відповідач вважає дії працівника поліції законними.

Однак, вищевказаний підпункт ПДР України взагалі не ставився в порушення позивачу, що також чітко вбачається зі змісту постанови про адміністративне правопорушення. Крім того, в цій нормі застосовано множинне число, відповідно порушенням буде, якщо не працюють обидва задні ліхтарі.

Отже, судом об`єктивно встановлено, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки сформульоване неконкретизоване обвинувачення, без зазначення конкретної норми законодавства, яка б регулювала поведінку позивача за встановлених обставин та з очевидним ігноруванням об`єктивно існуючих фактів (працюючим заднім габаритним вогнем).

Так, ст.7 Європейської конвенції з прав людини втілений принцип - (лат. Nulla poena sine lege) Немає покарання без закону, який його передбачає принцип права, відповідно до якого ніхто не може бути покараний за вчинення чогось, що не заборонено законом.

Складовою даного принципу є Nulla poena sine lege scripta: Не існує покарання без писаного закону.

Ч.1 ст.7 КУпАП передбачено, що: Ніхто не можу бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України: Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а доводи про зворотне є безпідставними твердженнями, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В порядку ч.1 ст.139 КАС України стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає сплачений ним судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 244-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ЕНА №1434213 від 13.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. скасувати в зв`язку із відсутністю у його діях складу даного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Сьомого адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій областімісце знаходження: вул.Зарічанська, буд.7, м.Хмельницький, 29017.

Суддя Л.Е.Пономаренко