Справа № 580/1049/24
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року справа № 580/1049/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови надати інформацію на запит позивача від 25.01.2024, що міститься у листі від 30.01.2024;

- зобов`язати відповідача надати інформацію на інформаційний запит позивача від 25 січня 2024 року та надати відповідь не пізніше 5-ти днів з дня постановлення рішення суду з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 25.01.2024 звернулась до відповідача з інформаційним запитом щодо розміру заробітної плати, премій та інших виплат нарахованих та виплачених начальнику Управління північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області Т. Велько за період з 01.01.2023 до 31.12.2023. Відповідач листом від 30.01.2024 "Про розгляд запиту" відмовив позивачу у наданні запитуваної інформації, пославшись на Положення про Управління північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області. Вважаючи таку відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушує право позивача на отримання інформації, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, надавши відзив на позовну заяву, де зазначено, що Управління північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області не є розпорядником запитуваної інформації, оскільки відповідно до підпункту 3 пункту 5 Положення Північного офісу Держаудитслужби, затвердженого наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 № 23 Офіс з метою організації своєї діяльності організовує планово-фінансову роботу: здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку. Згідно з пунктом 9 Положення № 23 Офіс у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. У свою чергу, відповідно до пункту 1 Положення про Управління, затвердженого наказом Північного офісу Держаудитслужби від 20.10.2016 № 18 Управління є структурним підрозділом Північного офісу Держаудитслужби. Управління не має статусу юридичної особи. Згідно з підпунктом 12 пункту 4 Положення № 18 Управління видає накази організаційно-розпорядчого характеру з питань реалізації державного фінансового контролю. Начальник Управління приймає рішення про початок моніторингу закупівлі, про призначення перевірки закупівлі, про зупинення рішення органу державного фінансового контролю щодо початку моніторингу закупівлі, затверджує висновки про результати моніторингу закупівлі (підпункт 16 пункту 10 Положення № 18); підписує накази Управління, організовує та контролює їх виконання (підпункт 17 пункту 10 Положення № 18). Фінансову роботу, організацію бухгалтерського обліку (у тому числі видання наказів організаційно-розпорядчого характеру, зокрема про встановлення надбавок, доплат, виплату премій тощо забезпечує Північний офіс Держаудитслужби, а не відповідач. В структурі відповідача відсутній бухгалтер або бухгалтерська служба, тоді як в структурі Північного офісу Держаудитслужби є Фінансовий відділ.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

25 січня 2024 року позивач звернулась до відповідача із запитом на отримання публічної інформації.

В запиті позивач просила надати інформацію щодо розміру заробітної плати, премій та інших виплат нарахованих та виплачених начальнику Управління північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області ОСОБА_2 за період з 01.01.2023 до 31.12.2023.

30.01.2024 вих. № 262325-18/508-2024 відповідач надав позивачу відповідь, де зазначив, що не є розпорядником запитуваної інформації, а тому запит перенаправлено до належного розпорядника інформації - Північному офісу Держаудитслужби на виконання вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Частина 1 ст. 5 Закону України «Про інформацію», передбачає, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Частиною 2 ст. 7 цього Закону встановлено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації; суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі- Закон № 2939-VI) встановлено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати і оприлюднювати інформацію (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону); доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону).

Відповідно до частини 5 ст. 6 Закону № 2939-VI, не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України "Про основи національного спротиву"). Не може бути також обмежено доступ до інформації про наявність у фізичних осіб податкового боргу. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Частиною 7 статті 6 Закону № 2939-VI передбачено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ; якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь- яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Постановою Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 10 від 29.09.2016 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» (далі - Постанова Пленуму ВАСУ), яка була прийнята для забезпечення однакового застосування адміністративними судами положень законодавства про доступ до публічної інформації, надано відповідні роз`яснення.

Зокрема, в п. 1.1. зазначено: «Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Аналіз цього визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону № 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях:

- уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

- інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим (пункт 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

- інформація, пов`язана з виконанням особами делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг (пункт 3 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

- інформація щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, якщо йдеться про суб`єктів господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями (пункт 4 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

- інформація про стан довкілля; якість харчових продуктів і предметів побуту; аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

- інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) (частина друга статті 13 Закону № 2939-VI).

Отже, визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Суд зазначає, що інформація про розпорядження публічними (бюджетними) коштами становить значний суспільний інтерес, оскільки це кошти платників податків. Крім того, у зазначеній сфері нерідко фіксуються зловживання, що спонукає громаду контролювати законність та ефективність витрачання зазначених коштів. Це неможливо зробити, не маючи можливості ознайомлення із відповідними документами. Оскільки запитувана інформація має великий суспільний інтерес, вона підлягає наданню на інформаційний запит.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI).

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону № 2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

У Постанові Пленуму ВАСУ № 10 у пункті 7.1 зазначено, що законами України встановлено категорії інформації, обмеження доступу до яких заборонено. Така інформація надається у відповідь на запит без застосування «трискладового тесту». До таких категорій, зокрема, належить інформація про розміри, види благодійної та іншої допомоги, що надається фізичним та юридичним особам чи одержується від них особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або державними органами, органами місцевого самоврядування; розміри, види оплати праці, матеріальної допомоги та будь-яких інших виплат із бюджету особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також одержані цими особами за правочинами, які підлягають обов`язковій державній реєстрації, а також подарунки, які регулюються Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Отже, запитувана позивачем інформація щодо розміру заробітної плати начальника відповідача за 2023 рік не належить до інформації з обмеженим доступом, а тому позивач має право на отримання такої інформації.

Щодо належного розпорядника інформації, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 Положення про Північний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 № 23, (далі - Положення № 23), Офіс з метою організації своєї діяльності організовує планово-фінансову роботу; здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 9 Положення № 23 Офіс у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Відповідно до пункту 1 Положення про Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області, затвердженого наказом Північного офісу Держаудитслужби від 20.10.2016 № 18, (далі - Положення № 18), Управління є структурним підрозділом Північного офісу Держаудитслужби. Управління не має статусу юридичної особи.

Згідно з підпунктом 12 пункту 4 Положення № 18 Управління видає накази організаційно-розпорядчого характеру з питань реалізації державного фінансового контролю.

Начальник Управління приймає рішення про початок моніторингу закупівлі, про призначення перевірки закупівлі, про зупинення рішення органу державного фінансового контролю щодо початку моніторингу закупівлі, затверджує висновки про результати моніторингу закупівлі (п.п. 16 п. 10 Положення № 18); підписує накази Управління, організовує та контролює їх виконання (п.п. 17 п. 10 Положення № 18).

Фінансову роботу, організацію бухгалтерського обліку (у тому числі видання наказів організаційно-розпорядчого характеру, зокрема про встановлення надбавок, доплат, виплату премій тощо забезпечує Північний офіс Держаудитслужби.

Відповідно до структури Північного офісу Держаудитслужби, затвердженої головою Державної аудиторської служби України 29.07.2022, Управління північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області є структурним підрозділом Північного офісу Держаудитслужби. В свою чергу, в структурі відповідача відсутній бухгалтер або бухгалтерська служба, тоді як в структурі Північного офісу Держаудитслужби є фінансовий відділ.

Отже, відповідач в межах своєї компетенції не здійснює нарахування та виплату своїм працівникам ззаробітної плати, у зв`язку з чим у нього відсутня запитувана позивачем інформація, а тому суд дійшов висновку, що відповідач не є розпорядником інформації, щодо запиту на інформацію позивача від 25.01.2024.

Водночас, відповідно до статті 22 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.

Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідач листом від 30.01.2024 відмовив позивачу у наданні запитуваної інформації, оскільки не є розпорядником запитуваної інформації, та перенаправив запит до належного розпорядника інформації - Північного офісу Держаудитслужби, що підтверджується листом від 30.01.2024 № 262325-18/508-2024 «Про направлення запиту за належністю».

Отже, відповідач виконав вимоги статті 22 Закону № 2939-VI щодо обов`язку направлення запиту за належністю.

Також з матеріалів справи слідує, що Північним офісом Держаудитслужби отримано та розглянуто запит позивача та листом від 05.02.2024 № 262623-16/878-2024 «Про розгляд запиту» надано запитувану інформацію про розмір заробітної плати, премій та інших виплат нарахованих та виплачених начальнику відповідача за період 01.01.2023 по 31.12.2023. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 650 від 06.02.2024, відповідь Північного офісу Держаудитслуби отримано позивачем 12.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність протиправності у діях відповідача щодо відмови у наданні інформації на запит позивача від 25.01.2024 та перенаправлення такого запиту до належного розпорядника інформації, оскільки такі дії вчинені на виконання статті 22 Закону № 2939-VI та у передбачений нею строк.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ