Справа № 400/303/24
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 р. № 400/303/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв,54001,

провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 06.07.2023 р. №0-1411-UA 0091496,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач ) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0156796- 2409-1411-UA 0091496 від 06.07.2023, прийняте ГУ ДПС у Миколаївській області, про визначення податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 32412,00 грн.;

Ухвалою суду від 15.01.2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно нарахував податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки не врахував, що об`єкти нерухомості, що розташовані за адресами: АДРЕСА_2 є будівлями, що використовуються для ведення сільськогосподарської діяльності (зберігання сільськогосподарської продукції ), а тому в силу вимог п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) вказане нерухоме майно не є об`єктом оподаткування, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте всупереч ПК України та підлягають скасуванню.

Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки згідно пп. 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та /або нежитлової нерухомості.

Разом з тим, відповідно до пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом

оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, а не як юридична особа, що у відповідності до вимог пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, виключає достатні та необхідні правові підстави для застосування пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України. Тому, на виконання вимог пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України відповідачем було нараховано ОСОБА_1 за 2021 рік податок на загальну суму 32412,00 грн. за нежиле приміщення, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 . Отже, відповідач вважає, що він діяв в межах норм, визначених податковим законодавством, тому прийнятн ним податкове повідомлення - рішення є цілком обґрунтованими.

22.02.2023 року позивач на адресу суду надав відповідь на відзив в якому свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить суд задовольнити позов, Вказує що з часу купівлі об`єкта нерухомості у СТОВ «Лан» позивач не здійснював будь- яких будівельних робіт на ньому, а всі куплені будівлі використовувались позивачем для сільськогосподарського виробництва (зберігання зерна, зберігання запасних частин та обладнання, ремонту сільськогосподарської техніки). Доказом того, що з часу купівлі позивачем об`єкта нерухомості у 2007 році не було будь- яких змін у кількості та призначенні будівель позивач надає технічний паспорт.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

15.07.2023р. позивачем , було отримано податкове повідомлення- рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 06.07.2023 № 0 -1411- UA 0091496 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 32 412,00 грн.

В податковому повідомленні- рішенні вказано, що об`єктом оподаткування є нежиле приміщення за адресою АДРЕСА_2 . Не погоджуючись з отриманими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з відповідною заявою.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, тобто є суб`єктом підприємницької діяльності, державну реєстрацію якого здійснено 11.10.2000 за № 0000656. Як платник податків перебуває на обліку в Баштанській ДПІ ГУ ДПС у Миколаївській області. Основними видами діяльності позивача є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11), допоміжна діяльність у рослинництві (код КВЕД 01.61), допоміжна діяльність у сфері освіти ( код КВЕД 85.60 ).

Позивач, в процесі здійснення своєї господарської діяльності, займається вирощуванням сільгосппродукції, зберіганням та ремонтом сільськогосподарської техніки, зберігання запасенихз частин та обладнання., зернові культури реалізовує, з метою отримання доходу.

ОСОБА_1 є власником механізованого загону №5 вулиця перший провулок, що розташований за адресою с.Новоегорівка. Право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна підтверджується технічним паспортом на громадський (виробничий) будинок (об`єкт) від 10.08.2006 року.

Стаття 265 ПК України у редакції від 01.01.2015 визначає склад податку на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є

загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

Згідно п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п.п. 266.6.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Також п.п.266.7.1 п.266.1 ст.266 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Виходячи з вимог ст. 9 ПК України, такий податок, як податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відсутній у переліку загальнодержавних податків та зборів.

У статті 10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (п.п. 10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, які визначено пунктом 7.1 статті 7 ПК України.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з Податковим кодексом України є місцевим податком.

Відповідно до пункту 8.3 статті 8 ПК України, до місцевих податків належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом 4.4 статті 4 ПК України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків в т.ч. і податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Згідно п. 12.3 ст. 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (п. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування та передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період).В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Підпунктом 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України передбачено, що не є об`єктом

оподаткування: а) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності); б) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки; в) будівлі дитячих будинків сімейного типу; г) гуртожитки; ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, в тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради; д) об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об`єкта на дитину; е) об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках; є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств; ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; з) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що визначаючи ОСОБА_1 , податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік на підставі податкового повідомлення-рішення від 06.07.2023р. № 0-1411 UA0091496, податковий орган не врахував, що об`єкти нерухомості, розташовані за адресами: АДРЕСА_2 ., є будівлями, що використовуються для ведення сільськогосподарської діяльності (зберігання зерноа, зберігання та ремонту сільськогосподарської техніки, зберігання запасних частин та обладнання), а тому в силу вимог п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України вказане нерухоме майно не є об`єктом оподаткування.

Таким чином, суд вважає, що доводи та обґрунтування позивача цілком відповідають нормам чинного законодавства, а тому у податкового органу відсутні будь-які правові підстави для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що протирічить вимогам п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не довів перед судом правомірність своїх дій щодо прийнятих ним рішень та не надав суду жодного доказу підтвердження правомірності своїх дій.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0156796- 2409-1411 - UA 0091496 від 06.07.2023, прийняте Головним управлінням ДПС у Миколаївській області (),про визначення ФОП - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік на загальну суму 32 412,00 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ) на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1 211, 20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі поданя апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцятиднів з дня його проголошення.

Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Мельник