Справа № 371/200/24
Суддя: Кириленко М. О.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний № 371/200/24
Номер провадження № 2-а/371/16/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2024 р. м. Миронівка

Суддя Миронівського районного суду Київської області за участі

головуючого судді Кириленко М.О.,

за участі секретаря судового засідання Петренко В.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначивши, що 01.02.2024 постановою по справі про адміністративне правопорушення № 010/М/2024, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Також зазначивши, що 03 лютого 2024 року не керівник ТЦК від імені якого було виконано оскаржувану постанову, а працівник поліції у присутності свідків надав йому оскаржувану постанову, яка датована 01.02.2024 та поставили перед фактом, що він притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею. Одночасно повідомив йому, або він його затримує та доставляє в поліцію або ОСОБА_1 підписую надиктовані ним якийсь документ. Він розуміючи що його рідні у авто перелякані, з метою збереження здоров`я, вимушений був проти своєї волі підписати якийсь документ, який було датовано 01.02.2024. Акцентує увагу суду, що до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не має жодного відношення, оскільки обліковуюся у ТЦК яке розташовано за місцем моєї реєстрації (м. Миронівка, Київської обл.).

В зв`язку з наведеним просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 010/М/2024, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , якою позивача ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Ухвалою суду 28 лютого 2024 року прийнято позовну заяву, до розгляду та відкрито провадження в справі, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

19.03.2024 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов від ІНФОРМАЦІЯ_4 . В обґрунтуванні поданого відзиву зазначивши, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 була вручена повістка 19.12.2023 на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 20.12.2023, також йому було повідомлено про відповідальність за неприбуття у строк визначений у повістці. Повістку ОСОБА_1 отримав особисто, про що свідчить підпис у розписці. При уточненні даних повідомив що за містом реєстрації не проживає, вказавши адресу проживання АДРЕСА_1 . Однак 20.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_5 по повістці не прибув про поважність причин неприбуття ІНФОРМАЦІЯ_6 не повідомив, доказів які підтвердили поважність не прибуття при розгляді справи не надав. 08.01.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 до Черкаського районного управління поліції Головного управління поліції в Черкаській області направлено звернення №3/718 від 08.01.2024, щодо ухилення громадянина від виконання військового обов`язку. 01.02.2024 ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де йому було повідомлено про порушення ним законодавства України.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.210-1 КУпАП склала уповноважена посадова особа, солдат роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно вимог ст.254 КУпАП свідки були ознайомленої матеріалами справи правопорушення виявленого 20.12.2023, ними були громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Громадянин ОСОБА_1 особисто розписався в протоколі та надав пояснення, положення ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому доведені та зрозумілі, громадянин ОСОБА_1 пояснив, що він не прибув по повістці так як він перебував в іншому регіоні в зазначений день, доглядав за хворою мамою. Доказів що підтверджують що мама хворіла до справи не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Солдат ОСОБА_5 пояснював, що поважні причини неприбуття військовозобов`язаного за викликом повісткою повинні бути негайно повідомлені до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з наданням підтверджуючих документів, що є умовою не включення його до повідомлення щодо ухилення громадян від виконання військового обов`язку, яке надсилається до Черкаського районного управління поліції Головного управління поліції в Черкаській області для розшуку, затримання і доставки. В разі закінчення терміну дії поважних причин військовозобов`язаний зобов`язаний негайно з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для визначення його призначення на особливий період, так як неприбуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки - є триваючим правопорушенням. Після складання протоколу громадянину ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 15 год 30 хв 02.02.2024, про що громадянин був повідомлений під особистий підпис у протоколі. Від громадянина ОСОБА_1 заяв та клопотань не надходило.

Справа про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 розглядалася начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_6 , та було прийняте наступне рішення: в зв`язку з неприбуттям громадянина ОСОБА_1 за викликом (згідно врученої повістки) до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що призвело до порушення вимог ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в умовах особливого періоду, притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.210-1 КУпАП, так як правопорушення вчинене в умовах особливого періоду, шляхом накладення штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн., в той же день постанову 010/М/2024 була отримана ОСОБА_1 особисто.

В зв`язку з наведеним просять відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином. На адресу суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

У силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюються за відсутність учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подану відповідачем заяву, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені сторонами обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 постановлено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Із дослідженої постанови № 010/М/2021 від 01.02.2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та накладений штраф у сумі 3400 грн (а.с. 7).

Суд дослідивши додані докази до відзиву представником відповідача встановив, що протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 особисто розписався в протоколі та надав пояснення, положення ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому доведені та зрозумілі, громадянин ОСОБА_1 пояснив, що він не прибув по повістці так як він перебував в іншому регіоні в зазначений день, доглядав за хворою мамою. Справа про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 розглядалася начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_6 , та було прийняте наступне рішення: в зв`язку з неприбуттям громадянина ОСОБА_1 за викликом (згідно врученої повістки) до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що призвело до порушення вимог ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в умовах особливого періоду, притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.210-1 КУпАП, так як правопорушення вчинене в умовах особливого періоду, шляхом накладення штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн., в той же день постанову 010/М/2024 була отримана ОСОБА_1 особисто (а.с. 28-29).

Відповідно до розписки, повістку ОСОБА_1 отримав особисто 19.12.2023 року (а.с. 30).

Згідно рапорту, в зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , він був оголошений в розшук та доставку до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 31).

Відповідно до положень ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону,мобілізаційну підготовку та мобілізацію-тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. ст.1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон,Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Згідно положень ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.

Дотримано вимог законодавства і при винесенні оспорюваної постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , оскільки посадовою особою, яка винесла постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу позивача, який перебував у розшуку, і накладено штраф у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

За таких обставин, суд вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, і підстав для її скасування не вбачає, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Позивач також просив поновити строк, в зв`язку з тим що зазначена постанова виносилась без його присутності.

За вказаних обставин, вважає що наявні всі підстави для поновлення процесуальних строків оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Просить поновити процесуальні строки оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення № 010/М/2024 від 01.02.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Стаття 289 КпАП України передбачає, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду із даним позовом з поважних причин, у зв`язку з чим цей строк підлягає поновленню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 5, 7, 126, 245, 251, 252, 254, 256, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 4, 5, 6, 7, 72, 211, 217, 241, 245, 246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Миронівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя М. О. Кириленко