Справа № 600/4179/23-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4179/23-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

08 квітня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в зарахуванні до спеціального медичного стажу (вислуги років), відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", часу проходження строкової військової служби в період з 05.05.1982 по 17.05.1984;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати період проходження строкової військової служби з 05.05.1982 по 17.05.1984 в час роботи на посаді медсестри кардіологічного відділення Чернівецької міської лікарні № 3 до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити і виплатити грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти пенсій станом на день її призначення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Зокрема, судом визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 26.04.2023 за №36, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови позивачу в зарахуванні до спеціального медичного стажу (вислуги років), відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", часу проходження строкової військової служби в період з 05.05.1982 по 17.05.1984 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяви позивача від 24.04.2023 та від 01.05.2023, з урахуванням висновків суду.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині задоволених вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Позивачу 14.12.2022 призначено пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", з урахуванням страхового стажу тривалістю 46 років 7 місяців 17 днів (стаж враховано по 28.02.2023).

24.04.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою та доданими до неї документами, в якій просив призначити йому грошову допомогу в розмірі 10 пенсій, як працівнику охорони здоров`я, що працював на спеціальних посадах понад 35 років, з урахуванням періоду строкової військової служби з 05.05.1982 по 17.05.1984, що підтверджуються довідкою військового комісаріату.

За принципом екстериторіальності заява позивача спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

За результатами розгляду заяви позивача, 26.04.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення за №36 про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки станом на день досягнення позивачем пенсійного війку, а саме 13.12.2022, він не мав 35 років стажу на посадах, роботах на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е-ж статті 55 закону України "Про пенсійне забезпечення", тому права на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" немає.

Про прийняте рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача листом від 01.05.2023 №2400-1707-8/16598.

11.05.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив зарахувати період строкової військової служби до його спеціального медичного стажу та виплатити одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За наслідками розгляду заяви позивача, листом від 25.05.2023 №3479-3376/Г-17/8-2400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача, що у зв`язку з відсутністю за наявними документами необхідного страхового стажу на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" немає. Зокрема, зазначено, що спеціальний стаж, який визначає право на призначення одноразової грошової допомоги становить 33 роки 3 місяці 2 дні.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову доведеність позивачем заявлених вимог.

При цьому, з огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на встановлення необґрунтованості і передчасності прийняття оскаржуваного рішення та дій щодо відмови в зарахуванні пільгового стажу позивачу, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, як орган до якого позивачем було подано заяви про виплату грошової допомоги, повторно розглянути заяви позивача, з урахуванням висновків суду.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, яким визначаються умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону № 1058-ІV станом на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з розділом 2 "Охорона здоров`я" вказаного вище Переліку право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працювали у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів.

Приміткою 3 до Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі, на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Відтак, для отримання грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі десяти місячних пенсій повинні бути дотримані наступні умови:

1)наявність пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

2) праця на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. п. "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

3) страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. п. "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

4)неотримання до звернення за вказаною грошовою допомогою будь-якої пенсії.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно довідки КНП Центральна клінічна лікарня Чернівецької міської ради від 03.03.2023 №139 позивач працював в Чернівецькій міській клінічній лікарні №3 з 12.03.1982 по 15.04.1982 на посаді сестри медичної кардіологічного відділення стаціонару (наказ №15-к від 12.03.1982 року), звільнений в зв`язку з призовом на військову службу (наказ № 21-к від 15.04.1982).

Наведена обставина також підтверджується записами № 1 та № 2 в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .

У період з 05.05.1982 по 17.05.1984 позивач проходив військову службу в радянській армії як медичний працівник на посаді санітарного інструктора, що підтверджується записами № 3 та № 4 в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 та військовим квитком серії НОМЕР_2 .

Дослідженням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.04.2023 №1267 встановлено, що з 05.05.1982 по 17.05.1984 позивач проходив військову службу, як військовослужбовець строкової служби.

Як достеменно встановлено судом першої інстанції, підставою відмови позивачу у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, є відсутність станом на день досягнення пенсійного віку 35 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е-ж статті 55 закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зокрема, відповідачем не враховано до спеціального страхового стажу період військової служби з 05.05.1982 по 17.05.1984.

Надаючи оцінку вказаному питанню, судова колегія враховує наступне.

Так, приписами ст. 2 ч. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження служби зараховується громадянам до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

При цьому, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю (п. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Згідно п. 4 Положення "Про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров`я", затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1397 від 17.12.1959, вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти і охорони здоров`я в стаж роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях та на посадах, робота в яких давала право на пенсію за вислугу років, зараховується служба у складі Збройних Сил СРСР, якщо не менше, 2/3 стажу, необхідного для призначення пенсії, приходиться на роботу в установах, організаціях та на посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

До 01.01.1992 питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР "Про державні пенсії", ст. 58 якого визначено, що пенсії за вислугу років, установлені Постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 на виконання ст. 58 вказаного Закону, затверджено "Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я" (далі Положення № 1397), якою передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії, амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги і переливання крові, медсанчастини, оздоровчі пункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші).

Вказана постанова № 1397, діяла на час проходження позивачем військової служби у лавах Радянської армії.

Пунктом 1 вказаного Положення передбачено, що служба в лавах Збройних Сил СРСР зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсій за вислугу років лікарям та іншим працівникам охорони здоров`я.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зауважив, що період строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2019 у справі №577/2537/17, від 18.06.2020 у справі № 676/3013/17.

Відтак, судова колегія в призмі здійсненого аналізу норм чинного законодавства погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний період проходження позивачем військової служби з 05.05.1982 по 17.05.1984 підлягає включенню до страхового стажу.

Окрім того, як засвідчується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, апелянтом у справі, позивачу з 14.12.2022 призначена пенсія за віком, станом на день досягнення пенсійного віку позивач працював у закладах та установах державної та/або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та стаж роботи на таких посадах на момент досягнення пенсійного віку становив понад 35 років.

Позивачу до моменту призначення пенсії за віком, пенсія з інших підстав не призначалась, одноразова грошова допомога не виплачувалась, а тому, в силу приписів пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач має право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В контексті викладених обставин справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови у зарахуванні до спеціального стажу роботи позивача періоду служби в Збройних силах СРСР з 05.05.1982 по 17.05.1984, а відтак і наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області від 26.04.2023 за №3.

Також, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, як орган до якого позивачем було подано заяви про виплату грошової допомоги, повторно розглянути заяви позивача, з урахуванням висновків суду.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.