Справа № 200/900/24
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року Справа№200/900/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач), про:

- визнання незаконними дій в частині не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи періодів роботи;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 20.12.2023 року про призначення пенсії по інвалідності, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.10.2021 по 13.11.2023 на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» у якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем на підземній роботі та до пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 період роботи на шахті «Ново-Дзержинська» з 31.05.1994 по 29.08.1994 в якості підземного учня гірника з повним робочим днем на підземній роботі, з 31.12.1994 по 26.06.1995 в якості підземного гірника 2 р. з повним робочим днем на підземній роботі, з 05.07.1995 по 27.09.1996 в якості підземного гірничого майстра з повним робочим днем на підземній роботі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що розпорядженням №85 від 25.12.2023 року позивачу була призначена пенсія по інвалідності 3 групи, в якому було зазначено, що позивач працює, проте він був звільнений з роботи 13.11.2023 року. 28.12.2023 року позивач повторно звернувся до Пенсійного фонду з заявою про припинення отримання доходу у зв`язку зі звільненням. Разом з цим, з зазначеного розпорядження про призначення пенсії позивач дізнався, що до страхового і пільгового стажу позивача було зараховано не всі періоди роботи, а саме: до пільгового стажу не зараховано періоди з 25.05.1994 по 30.06.1994, з 31.05.1994 по 29.08.1994, з 31.12.1994 по 26.06.1995, з 05.07.1995 по 27.09.1996, оскільки вони перетинаються з періодами навчання, до страхового стажу не зараховано період з 01.10.2021 по 13.11.2023, оскільки підприємством не сплачені страхові внески. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на отримання належної пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

08 березня 2024 року від представника відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що заяву про призначення пенсії по інвалідності від 20.12.2023 року за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. За результатом розгляду заяви прийнято рішення про призначення пенсії по інвалідності 3 групи внаслідок трудового каліцтва/профзахворювання (без наявності акту Н1/П4) з 05.12.2023 року. Загальний страховий стаж заявника склав 54 роки 8 днів страхового стажу, з додатковим зарахуванням до стажу пільгової роботи за Списком №1 13 років та додаткового стажу відповідно статті 24 Закону України №1058. Пільговий підземний стаж роботи за Списком №1 склав 13 років 7 місяців 6 днів. Період навчання в технікумі та університеті з 01.09.1991 по 24.05.1994 та з 01.09.1995 по 23.06.1999 зараховано до страхового стажу на загальних підставах, оскільки зазначені вищі навчальні заклади не відносяться до закладів профтехосвіти згідно статті 18 Закону України «Про професійну (Професійно-технічну) освіту» №103/98-ВР від 10.02.1998. Період роботи з 05.07.1996 по 27.09.1996 не врахований до пільгового стажу, оскільки у трудовій книжці та в довідках, що уточнюють пільговий характер роботи від 05.12.2023 №6/295 і від 23.03.2023 №16, відсутня інформація, в якій підземній дільниці заявник працював гірничим майстром, при цьому за результатами атестації робочих місць від 04.12.2009 №541/о та від 04.12.2014 №615/о підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення гірничого майстра на відповідних дільницях. Щодо позовних вимог про врахування періоду роботи з 31.12.1994 по 26.06.1995 до пільгового стажу, слід зазначити, що цей період також врахований частково, а саме з 31.12.1994 по 16.06.1995 на підставі наданих документів про стаж. Згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на дату призначення пенсії наявна інформація про сплату страхових внесків по 30.09.2021, тому період роботи з 01.10.2021 по 13.11.2023 не враховано до страхового стажу, отже права позивача порушені не були. У зв`язку з чим, представник відповідача-1 просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 18 березня 2024 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач-2).

03 квітня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача-2, в якому зазначено про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на дату призначення пенсії наявна інформація про сплату страхових внесків по 30.09.2021, тому період роботи з 01.10.2021 по 13.11.2023 не враховано до страхового стажу. Також, за наданими документами до пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 не зараховано період роботи на шахті «Ново-Дзержинська» з 31.05.1994 по 29.08.1994 в якості підземного учня гірника з повним робочим днем на підземній роботі, з 31.12.1994 по 26.06.1995 в якості підземного гірника 2 р. з повним робочим днем на підземній роботі, з 05.07.1995 по 27.09.1996 в якості підземного гірничого майстра з повним робочим днем на підземній роботі, оскільки стаж не підтверджено первинними документами.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , 20.12.2023 року звернувся Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії по інвалідності.

За принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

За результатом розгляду заяви прийнято рішення про призначення пенсії по інвалідності 3 групи внаслідок трудового каліцтва/профзахворювання (без наявності акту Н1/П4) згідно статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 05.12.2023 року.

Згідно розрахунку за формою РС-право та рішення №85 від 05.01.2024 року про перерахунок пенсії, загальний страховий стаж позивача складає 54 роки 8 днів, пільговий підземний стаж роботи за Списком №1 та пост. №202 складає 13 років 7 місяців 6 днів.

Листом від 05.02.2024 року відповідач-1 повідомив позивача, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області при розрахунку підземного стажу по Списку №1 враховано період з 25.05.1994 по 30.05.1994 як навчання за фахом, але довідка про спуски в шахту за вказаний період відсутня (Головним управлінням рекомендовано переглянути правильність розрахунку підземного стажу). Оскільки періоди навчання в учбовому пункті та періоди проходження виробничої практики перетинаються з періодами навчання в гірничому технікумі та в Донецькому державному технічному університеті до страхового стажу зараховано періоди навчання з 01.09.1991 по 22.06.1996 та з 01.09.1995 по 23.06.1999. Також, у трудовій книжці та в пільгових довідках, що уточнюють пільговий характер роботи від 05.12.2023 №6/295 і від 23.03.2023 №16 відсутня інформація на якій підземний дільниці позивач працював гірничим майстром. За результатами атестації робочих місць від 04.12.2009 №541/о та від 04.12.2014 №615/о підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення гірничого майстра на відповідних дільницях. Згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на дату призначення пенсії наявна інформація про сплату страхових внесків по 30.09.2021, тому період роботи з 01.10.2021 по 13.11.2023 не враховано до страхового стажу. Для зарахування до підземного стажу по Списку №1 періодів навчання в учбовому пункті, проходження виробничої практики, періодів роботи в якості гірничого майстра необхідно надати уточнюючі довідки та заяву на перерахунок пенсії по допризначенню у зв`язку з додатково наданими документами, що передбачено п.1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач працював:

з 31.05.1994 по 29.08.1994 підземним учнем гірника, підземним гірником, з повним робочим днем під землею;

з 31.12.1994 по 26.06.1995 підземним гірником з повним робочим днем під землею;

з 05.07.1996 по 27.09.1996 підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею;

з 19.10.2010 по 13.11.2023 гірничим майстром підземним з повним робочим днем на підземній роботі.

В зазначені періоди роботи позивач виконував роботи зі шкідливими умовами праці з повним робочим днем в шахті за посадами, що передбачені Списком №1, що підтверджується довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №16 від 23.03.2023 року за період роботи з 05.07.1996 року по 27.09.1996 року, №16 від 23.03.2023 року за період роботи з 28.12.1994 року по 26.06.1995 року, №16 від 23.03.2023 року за період з 25.05.1994 року по 29.08.1994 року.

Згідно довідок №16 від 23.03.2023 року, за періоди з 31.05.1994 по 30.06.1994, з 28.12.1994 по 30.12.1994, оплата праці позивачу нараховувалась як учню гірника підземного.

Разом з цим, як вбачається з розрахунку стажу позивача за формою РС-право, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 31.05.1994 по 30.06.1994, з 17.06.1995 по 26.06.1995, з 05.07.1996 по 27.09.1996, а також, до страхового стажу не зараховано період з 01.10.2021 по 13.11.2023, що не заперечується сторонами.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Пунктом 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Абз. 1 частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до Постанови № 202 та частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» робота за вказані періоди зараховуються до стажу, необхідного до для отримання пенсії незалежно від віку.

За приписами ч.1 ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок №637).

На підставі п.1, п.2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

При цьому, пунктами 20-22 Порядку № 637 визначено особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

Так, пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач працював:

з 31.05.1994 по 29.08.1994 підземним учнем гірника, підземним гірником, з повним робочим днем під землею;

з 31.12.1994 по 26.06.1995 підземним гірником з повним робочим днем під землею;

з 05.07.1996 по 27.09.1996 підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею;

з 19.10.2010 по 13.11.2023 гірничим майстром підземним з повним робочим днем на підземній роботі.

Станом на дату подання заяви про призначення пенсії (20.12.2023 року) позивач не працює.

У позовній заяві позивач зазначає, що до його пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 не зараховано період роботи з 31.05.1994 по 29.08.1994 в якості підземного учня гірника з повним робочим днем на підземній роботі, з 31.12.1994 по 26.06.1995 в якості підземного гірника з повним робочим днем на підземній роботі, з 05.07.1995 по 27.09.1996 в якості підземного гірничого майстра з повним робочим днем на підземній роботі.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно розрахунку стажу позивача за формою РС-право, до пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 31.05.1994 по 30.06.1994, з 17.06.1995 по 26.06.1995, з 05.07.1996 по 27.09.1996, оскільки періоди навчання в учбовому пункті та періоди проходження виробничої практики перетинаються з періодами навчання в гірничому технікумі та в Донецькому державному технічному університеті, а також, не підтверджені первинними документами.

З приводу цього суд зазначає, що пільговий стаж позивача підтверджується його трудовою книжкою і довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №16 від 23.03.2023 року за період роботи з 05.07.1996 року по 27.09.1996 року, №16 від 23.03.2023 року за період роботи з 28.12.1994 року по 26.06.1995 року, №16 від 23.03.2023 року за період з 25.05.1994 року по 29.08.1994 року.

При цьому, відповідачами не надано доказів того, що за періоди, коли позивач перебував на навчанні, він не здійснював трудову діяльність і не отримував заробітну плату, зокрема, згідно з тарифною ставкою підземного робочого.

Натомість, в матеріалах справи наявні довідки №16 від 23.03.2023 року, за періоди з 31.05.1994 по 30.06.1994, з 28.12.1994 по 30.12.1994, згідно яких оплата праці позивачу нараховувалась як учню гірника підземного.

Тому, періоди, коли позивач перебував на навчанні, а саме з 31.05.1994 по 30.06.1994, з 17.06.1995 по 26.06.1995, з 05.07.1996 по 27.09.1996, підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та Постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202.

Приймаючи до уваги, що періоди роботи з 01.07.1994 по 29.08.1994, та з 31.12.1994 по 16.06.1995 зараховані до пільгового стажу позивача за Списком №1 відповідно до ст. 14, постанови 202 підземні, що підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також, в матеріалах справи відсутні докази про роботу позивача з 05.07.1995, тому суд виходить з того, що позивачем допущена описка.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.10.2021 по 13.11.2023.

Так відповідачами зазначено, що згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на дату призначення пенсії наявна інформація про сплату страхових внесків по 30.09.2021, тому період роботи з 01.10.2021 по 13.11.2023 не враховано до страхового стажу.

Частиною першою ст.20 Закону 1058 передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Абзацом 9 частини шостої статті 20 цього Закону встановлено, що за осіб, зазначених у пунктах 8, 11-14 статті 11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога, надбавка і компенсації.

Частиною 2 статті 20 Закону 1058 передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з абзацом 39 частини першої статті 1 Закону 1058, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

З наведеного випливає, що саме на роботодавця покладено обов`язок сплачувати страхові внески за працівника.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для неврахування спірного періоду до загального трудового стажу позивача.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а, від 04.09.2018 в справі № 482/434/17.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за виконання своїх обов`язків підприємством на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Тому, період роботи з 01.10.2021 по 13.11.2023 підлягаю зарахуванню до страхового стажу позивача.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, наразі органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В спірному випадку заява позивача про призначення пенсії за віком розглянута за принципом екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та за результатами розгляду заяви позивача, прийнято рішення про призначення пенсії. Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Тобто, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області, проте обов`язок виплати пенсії залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера.

Також, суд зазначає, що дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно не зараховано позивачу при призначенні пенсії до його страхового і пільгового стажу спірних періодів роботи, суд вважає, що у даному випадку у відповідача-2 відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, а також враховуючи, що пенсія позивачу вже призначена, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування при призначенні пенсії позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202 періодів роботи з 31.05.1994 по 30.06.1994, з 17.06.1995 по 26.06.1995, з 05.07.1996 по 27.09.1996, та до страхового стажу періоду роботи з 01.10.2021 по 13.11.2023 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії позивача з 05.12.2023 року (дата призначення пенсії) з зарахуванням до його пільгового стажу за Списком №1 відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202 періодів роботи з 31.05.1994 по 30.06.1994, з 17.06.1995 по 26.06.1995, з 05.07.1996 по 27.09.1996, та до страхового стажу періоду роботи з 01.10.2021 по 13.11.2023.

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач-2 діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач-2 суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області підлягає стягненню 847,84 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 до його пільгового стажу за Списком №1 відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202 періодів роботи з 31.05.1994 по 30.06.1994, з 17.06.1995 по 26.06.1995, з 05.07.1996 по 27.09.1996, та до страхового стажу періоду роботи з 01.10.2021 по 13.11.2023.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місцезнаходження: 10003 м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 05.12.2023 року з зарахуванням до його пільгового стажу за Списком №1 відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202 періодів роботи з 31.05.1994 по 30.06.1994, з 17.06.1995 по 26.06.1995, з 05.07.1996 по 27.09.1996, та до страхового стажу періоду роботи з 01.10.2021 по 13.11.2023, з урахуванням висновків суду.

4. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місцезнаходження: 10003 м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 847 (вісімсот сорок сім) гривень 84 копійки.

Судове рішення складено та підписано 08 квітня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко