Справа № 620/13666/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 620/13666/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №620/13666/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11.09.2023 ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі - в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 23.04.2020 по 24.11.2021 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн (щомісячно) відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2023 №1078 та зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 таку індексацію грошового забезпечення за період з 23.04.2020 по 24.11.2021 включно;

- визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати з 23.04.2020 грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, та зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити ОСОБА_1 належне грошове забезпечення за період з 23.04.2020 не 24.11.2021 (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення) з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 та 2021 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення та належного грошового забезпечення за період з 23.04.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у період з 23.04.2020 по 24.11.2021 відповідач у неповному розмірі виплачував індексацію грошового забезпечення, зокрема без урахування абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Позивачка вважає протиправним обрахунок складових її грошового забезпечення у період з 29.01.2020 виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, оскільки із вказаної дати розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року, у зв`язку із чим стверджує, що її грошове забезпечення за спірний період та виплати при звільненні мали б обчислюватися із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01 січня календарного року. Так само відповідач під час нарахування грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань протиправно не врахував розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року. Позивачка також зазначає, що у зв`язку з несвоєчасною виплатою належних їй сум грошового забезпечення відповідач має виплатити компенсацію втрати частини доходу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Тихоненко О.М. від 18.09.2023 адміністративну справу №620/13666/23 передано на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду у порядку п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України за місцем реєстрації позивача.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 справу №620/13666/23 прийнято до провадження, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

26.12.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. З приводу виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення вказував, що позивач не надав до суду доказів отримання спірної суми у меншому розмірі або доказів відмови відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період. Звертав увагу на роз`яснення, надані Міністерством соціальної політики України 03.10.2022 за №3148/0/290-22/51 щодо вказівок Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 06.12.2022 №423/2400 з приводу індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Відповідно до даного роз`яснення запроваджено новий механізм визначення початку обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації з метою уникнення проблемних питань щодо нарахування різних сум індексації. У грудні 2015 року мало бути здійснено упорядкування структури грошових доходів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів". Для проведення подальшої індексації індекс споживчих цін мав розраховуватися з січня 2016 року. Щодо вимог про перерахунок грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань за період з 23.04.2020 по 24.11.2021 зазначав про правомірність нарахування і виплати грошового забезпечення виходячи з показника прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018.

В ході підготовки справи до розгляду суд виявив, що провадження у цій справі було відкрито без дотримання вимог ст. 160 КАС України щодо змісту позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою суду від 11.03.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.03.2024 продовжено розгляд справи №620/13666/23 у порядку, визначеному ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023.

Іншою ухвалою від 25.03.2024 клопотання командира в/ч НОМЕР_1 щодо розгляду за правилами загального позовного провадження справи №620/13666/23 залишено без задоволення.

Правом на подачу відповіді на відзив позивачка не скористалася.

Розгляд справи судом здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач з 23.04.2020 по 24.11.2021 проходила військову службу у складі в/ч НОМЕР_1 . Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 23.04.2020 №86 солдата за контрактом ОСОБА_2 , призначену наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.04.2020 №30-РС на посаду механіка радіомаркерного пункту групи радіонавігації та посадки літаків радіотехнічної системи роти зв`язку та радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення, ВОС-528256А, яка прибула з в/ч НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , з 23.04.2020 зараховано до списків особового складу частини, всі види утримання (а.с. 22).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.11.2021 №257 солдата за контрактом ОСОБА_1 , механіка відділення засекреченого зв`язку взводу засекреченого зв`язку роти зв`язку батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення, призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 05.11.2021 №43-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони в/ч НОМЕР_3 , ВОС-100915А/630, вважати таким, що справи та посаду здав 24.11.2021. З 24.11.2021 виключити зі списків особового складу частини, всіх видів утримання (а.с. 23).

Як видно з бланків особового рахунку військовослужбовця за 2020-2021 роки, розмір грошового забезпечення позивача обраховано з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом про держбюджет станом на 01.01.2018 на рівні 1762,00 грн (а.с. 44).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 23.04.2020 по 24.11.2021, а також нарахування та виплати грошового забезпечення із застосуванням у період служби позивача з 23.04.2020 по 24.11.2021 показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 протиправними, позивач звернулася з даним позовом до суду, в якому також просить зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення та належного грошового забезпечення за період з 23.04.2020.

Відомості щодо сум виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення матеріали справи були відсутні.

У зв`язку з цим ухвалою суду від 05.04.2024 було витребувано від в/ч НОМЕР_1 документальні відомості про нараховану та фактично виплачену індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 23.04.2020 по 24.11.2021 із вказівкою застосованого місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця).

На виконання вимог ухвали суду 08.04.2024 від відповідача надійшла довідка в/ч НОМЕР_1 від 06.04.2024 №667 про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 23.04.2020 по 24.11.2021 (а.с. 61), з якої суд встановив, що у спірний період на користь ОСОБА_1 виплачено індексацію грошового забезпечення у загальній сумі 6588,34 грн з урахуванням базового місяця - березень 2018 року, а саме: з 23.04.2020 - 56,87 грн, травень 2020 року - 213,26 грн, червень 2020 року - 213,26 грн, липень 2020 року - 222,90 грн, серпень 2020 року - 222,90 грн, вересень 2020 року - 222,90 грн, жовтень 2020 року - 222,90 грн, листопад 2020 року - 222,90 грн, грудень 2020 року - 230,30 грн, січень 2021 року - 326,45 грн, лютий 2021 року - 326,45 грн, березень 2021 року - 326,45 грн, квітень 2021 року - 409,18 грн, травень 2021 року - 409,18 грн, червень 2021 року - 409,18 грн, липень 2021 року - 531,93 грн, серпень 2021 року - 531,93 грн, вересень 2021 року - 531,93 грн, жовтень 2021 року - 531,93 грн, по 24.11.2021 року - 425,54 грн.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 23.04.2020 по 24.11.2021 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн (щомісячно) відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2023 №1078, суд враховує наступне.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі Закон № 2011-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-XII).

Згідно зі статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (надалі Закон №2017-III), законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до статті 19 Закону №2017-III, державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (надалі Закон №1282-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями статті 2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону №1282-XII (у редакції Закону №911-VIII від 24.12.2015, що діє з 01.01.2016), індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (ч. 4 ст. 4 Закону №1282-XII).

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (ч. 2 ст. 5 Закону №1282-XII).

За змістом частини першої статті 9 Закону №1282-XII індексація доходів громадян повинна проводитися за місцем їх одержання. Так як виплату заробітної плати (грошового забезпечення) здійснюють роботодавці, то і нараховувати індексацію за цим видом доходу також повинні усі без виключення роботодавці.

Частиною четвертою цієї ж статті визначено, що Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято 30.08.2017 постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі Постанова №704), яка набрала чинності з 01.03.2018.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 6 Закону №1282-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі Порядок №1078).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

З 01.12.2015 положення Порядку №1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну "базовий місяць" на "місяць підвищення доходу", ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.01.2022 у справі №400/1118/21, від 20.04.2022 у справі №420/3593/20 та від 29.11.2021 у справі №120/313/20-а та від 17.01.2022 у справі №420/15397/21, від 10.05.2022 у справі №420/15397/21, з 01.12.2015 діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення чи виходу на роботу. Так, з 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.

Термін "підвищення тарифних ставок (окладів)" для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто, за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.

Щодо "фіксованої" суми індексації, то слід зазначити, що у період існування спірних правовідносин (з 23.04.2020 по 24.11.2021) Закон №1282-XII та Порядок №1078 такого поняття не містили. Вказаний термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Проте, Постановою №1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у ньому, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

Між тим, з 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац 5).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає суду підстави зробити висновок про те, що нарахування та виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Постановою №704 (у редакції Постанови від 21.02.2018 №103), яка набрала чинності з 01.03.2018, затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 12.04.2023 у справі №420/6982/21 з подібними правовідносинами, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова №704, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу військовослужбовців, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

З огляду на приписи абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 військовослужбовець має право на отримання суми індексації різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

У цих справах Верховний Суд внаслідок тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дійшов висновку про те, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу військовослужбовця, відповідачу слід було вирішити питання чи виникло право на отримання індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.

Щодо кола обставин, які слід з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд зазначив, що для їхнього застосування суд повинен встановити:

розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);

суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу у березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу у березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 23.04.2020 №86 солдата за контрактом ОСОБА_2 , призначену наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.04.2020 №30-РС на посаду механіка радіомаркерного пункту групи радіонавігації та посадки літаків радіотехнічної системи роти зв`язку та радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення, ВОС-528256А, яка прибула із в/ч НОМЕР_2 , з 23.04.2020 зараховано до списків особового складу частини, всі види утримання (а.с. 22).

Тобто, саме з 23.04.2020 позивач почала отримувати грошове забезпечення у складі в/ч НОМЕР_1 .

У подальшому наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.11.2021 №257 солдата за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 05.11.2021 №43-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_3 , ВОС-100915А/630, вважати таким, що справи та посаду здав 24.11.2021. З 24.11.2021 виключити зі списків особового складу частини, всіх видів утримання (а.с. 23).

Як встановлено судом з бланку особового рахунку ОСОБА_1 , з квітня 2020 року посадовий оклад позивача становив 2640,00 грн, а з вересня 2021 року - 2730,00 грн (а.с. 44).

При цьому збільшення посадового окладу позивачки відбулося не у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення (окладу) на нормативному рівні.

Разом з тим необхідно враховувати, що визначальним для обчислення індексації-різниці є встановлення моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а не індивідуального збільшення посадового окладу працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок.

За висновком Верховного Суду, сформульованому у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 12.04.2023 у справі №560/13302/21, від 20.04.2023 у справі №320/8554/21, від 03.05.2023 у справі №160/10790/22 та від 22.06.2023 у справі №520/6243/22, право на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованій величині виникло саме у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018 на підставі Постанови №704, та виходячи із приписів абзаців 4, 6 Порядку №1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку № 1078.

Натомість, за обставин цієї справи, посадовий оклад позивачки, яка була призначена на посаду 06.04.2020 та зарахована до списків особового складу частини в/ч НОМЕР_1 з 23.04.2020, у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався, а визначався Постановою №704, яка вже діяла на момент зарахування останньої до списків особового складу 23.04.2020.

Таким чином, у позивачки не виникло права для нарахування і виплати їй індексації-різниці відповідно до приписів абзаців 4, 6 Порядку №1078.

Відтак позов у частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача з приводу невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 23.04.2020 по 24.11.2021 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн (щомісячно) відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2023 №1078 задоволенню не підлягає.

З приводу позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачці грошового забезпечення у період з 23.04.2020 по 24.11.2021 виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, та відповідно зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, а також матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань з належного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за вказаний період суд враховує наступне.

Як вже встановлено вище, Постановою №704, яка набрала чинності з 01.03.2018, збільшено розміри грошового забезпечення відповідних категорій службовців.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі - Постанова №103).

Постановою №704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній до прийняття Постанови №103, було визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Згідно з п. 6 Постанови №103, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються.

Так, до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких п. 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з лютого 2018 року було змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) передбачено використання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Пункт 6 Постанови №103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18.

Тобто, саме з 29.01.2020 була відновлена дія п. 4 Постанови №704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018.

Отже, з 29.01.2020 - дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18, виникли підстави для встановлення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Водночас, згідно з п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом (01 січня 2017 року) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Таким чином, з огляду на обставини цієї справи, суд вважає, що положення п. 4 Постанови № 704 та п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" підлягають солідарному застосуванню.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Натомість розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 01.01.2020, на розрахунок посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями не впливає.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18 щодо застосування п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Як свідчать матеріали справи, відповідач не заперечує того, що з моменту прийняття на службу позивачки з 23.04.2020 нараховував їй грошове забезпечення виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Отже, за період з 23.04.2020 до дня виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 (24.11.2021) відповідач здійснював нарахування і виплату грошового забезпечення позивачці із застосуванням неправильної розрахункової величини.

З огляду на це, грошове забезпечення позивачки, а також грошова допомога на оздоровлення за 2020-2021 роки та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки мають бути перераховані у сторону збільшення шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт, у зв`язку з чим позов у відповідній частині вимог підлягає задоволенню.

З приводу вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення та належного розміру грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Пунктом 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 2 Закону "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

За змістом статті 3 цього ж Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 цього ж Закону, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає суду підстави для формулювання висновку про те, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013.

У справі № 240/11882/19 Верховний Суд зауважив, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

З посиланням на аналогічні висновки, сформульовані у постановах Верховного Суду України від 11.07.2017 №21-2003а16, Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №810/1092/17 та від 13.01.2020 у справі №803/203/17, Верховний Суд у справі №240/11882/19 висновував, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Застосовуючи цей висновок і в даній адміністративній справі, з урахуванням наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений у цій справі період у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Подібна правова позиція уже була висловлена Верховним Судом також у постановах від 20.12.2019 у справі №822/1731/16, від 13.03.2020 у справі №803/1565/17, від 21.01.2020 у справі №826/15879/18, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20, від 21.03.2023 у справі № 620/7687/21.

Так само компенсація втрати частини доходу підлягає до виплати позивачу за невиплачений у період з 23.04.2020 по день фактичної виплати належного розміру грошового забезпечення, що визначений із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного календарного року.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача про передчасність позовних вимог щодо компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з чим вважає за необхідне зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів внаслідок порушення строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення та невиплаченого грошового забезпечення за період з 23.04.2020 по день фактичної виплати включно за весь час затримки виплати.

Таким чином позов у цілому слід задовольнити частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору в силу закону у спорі про стягнення заробітної плати, інших судових витрат він не поніс, тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 23.04.2020 по 24.11.2021 з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, для визначення розмірів складових грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (з урахуванням висновків, сформульованих Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 29.01.2020 у справі №826/6453/18) за період з 23.04.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, а за період з 01.01.2021 по 24.11.2021 - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, а також здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2010 та на 01.01.2021 відповідно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення та невиплачених сум грошового забезпечення за період з 23.04.2020 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення та грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ; АДРЕСА_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун