Справа № 120/11246/23
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11246/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар П.А.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

26 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Лунь Т. С.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Комуніцької Роксолани Олегівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України, не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

19 лютого 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

29 лютого 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила суд відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву та відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 проходив служби на посаді старшого оперуповноваженого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Хмельницькому.

Наказом Директора Державного бюро розслідування №447-дск від 30.01.2023 року «Про затвердження та введення в дію штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на 2023 рік» затверджено з 07.02.2023 штатний розпис Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Хмельницькому на 2023 рік. Так, згідно штатного розпису посаду старшого оперуповноваженого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, яку обіймав позивач, скорочено.

У зв`язку із наведеним вище, ТУ ДБР прийнято наказ №09/о/с/ДСК від 03.02.2023 року «Про попередження працівників», яким зобов`язано відділ кадрової роботи та державної служби ТУ ДБР, персонально попередити працівників ТУ ДБР, посади яких скорочуються, про наступне дострокове припинення (розірвання) контракту та звільнення зі служби в Державному бюро розслідування.

Попередження про наступне звільнення із служби позивач отримав 06.02.2023 року.

05.04.2023 зі старшим оперуповноваженим оперативного відділу у м. Вінниці ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому майором ОСОБА_1 проведено бесіду про наступне звільнення зі служби, під час якої позивачу запропоновано призначення на вакантну посаду старшого оперуповноваженого оперативного відділу у м.Рівному.

Згідно аркушу бесіди від 05.04.2023 (а.с.90) позивач від переведення на запропоновану посаду відмовився. В графі "Прохання (побажання) особи" зазначено: залишити на службі в м.Вінниці, в разі неможливості звільнити зі служби, розрахувати по всіх видах забезпечення, надати документи про проходження служби та про фінансові виплати , видати військово-обліковий документ у день звільнення, а також документи про звільнення в встановленому порядку.

Вирішено внести подання про звільнення зі служби Директору ТУ ДБР .

Наказом Директора ТУ ДБР №32-о/с/ДСК від 06.04.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено (розірвано) контракт за №82 про проходження служби у Державному бюро розслідувань від 14.07.2021 року та звільнено із служби в Державному бюро розслідувань, у зв`язку із скороченням штату, майора ДБР ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, з 07.04.2023 з компенсацією невикористаної основної щорічної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік (а.с.13).

Позивач не погоджуючись із зазначеним вище наказом, вважаючи його протиправним, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань визначає Закон України «Про Державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794-VIII (далі Закон № 794-VII).

Статтями 1, 2 Закону № 794-VIII передбачено, що Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Державне бюро розслідувань у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх основі.

Відповідно до статті 9 Закону №794-VIII систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права та здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні управління.

Для забезпечення виконання завдань Державного бюро розслідувань утворюються такі його територіальні управління, зокрема, територіальне управління, розташоване у місті Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Вінницьку, Житомирську, Рівненську, Хмельницьку, Чернівецьку області.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 12 Закону № 794-VIII директор Державного бюро розслідувань затверджує структуру та штатну чисельність центрального апарату та територіальних органів Державного бюро розслідувань.

Відповідно до статті 14 Закону №794-VIII до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.

Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

На службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.

Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України «Про державну службу». Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань визначається цим Законом, Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, що затверджується Кабінетом Міністрів України, а також іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.2, 3 ст.14-3 Закону №794 особи рядового і начальницького складу можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань, у тому числі з територіального управління до центрального апарату ДБР, за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади.

Переведення осіб рядового і начальницького складу може здійснюватися за їхньою ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2020 року № 743 затверджено Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань (далі Положення № 743), яке визначає порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, їх права та обов`язки (п.1 Положення № 743).

Згідно з пунктом 3 Положення № 743 особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань (далі - особи рядового та начальницького складу) є громадяни України, які на конкурсній основі у добровільному порядку (за контрактом) прийняті на службу до Державного бюро розслідувань і яким присвоєно спеціальні звання осіб рядового та начальницького складу відповідно до законодавства.

Відповідно до пунктів 42, 44, 53 Положення №743, контракт про проходження служби у Державному бюро розслідувань (далі - контракт) це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином України та державою, від імені якої виступає Державне бюро розслідувань, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.

Контракт укладається на строк: від трьох до п`яти років з особами, які приймаються на службу на посади, що заміщуються особами рядового та молодшого начальницького складу; від шести до десяти років з особами, які приймаються на службу на посади, що заміщуються особами середнього та старшого начальницького складу.

Днем припинення строку дії контракту вважається: день закінчення строку дії контракту; день, зазначений у наказі по особовому складу про звільнення із служби, - у разі дострокового розірвання контракту; наступний день після дня смерті (загибелі) особи рядового та начальницького складу, зазначеного у свідоцтві про смерть, а також визнання її судом безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Згідно з пунктами 54, 58 Положення №743 посади, на які призначаються особи рядового та начальницького складу, та відповідні їм спеціальні звання Державного бюро розслідувань визначаються штатним розписом (штатом).

Особи рядового та начальницького складу призначаються на посади, які передбачені штатними розписами (штатами) органів системи Державного бюро розслідувань, наказами по особовому складу відповідних керівників (начальників) (крім осіб, яких призначає Директор Державного бюро розслідувань).

Відповідно до пункту 60 Положення № 743 призначення (переведення) осіб рядового та начальницького складу (переміщення по службі) здійснюється: 1) на вищі посади за конкурсом (у порядку просування по службі); 2) на рівнозначні посади: за їх згодою за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади та їх ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення; у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів; за сімейними обставинами або з інших поважних причин; за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; 3) на нижчі посади: за їх згодою за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади та за їх ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення; у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів; за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; з урахуванням ділових якостей, рівня професійної підготовки і досвіду практичної роботи - за результатами оцінки службової діяльності; за сімейними обставинами або з інших поважних причин - за особистим проханням.

Пунктом 61 Положення №743 передбачено, що переведення з вищих посад на нижчі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів здійснюється Директором Державного бюро розслідувань (Директором Територіального управління Державного бюро розслідувань) у межах наданих йому прав щодо призначення на посади за умови відсутності можливості призначити особу рядового та начальницького складу на рівнозначну посаду в цьому ж органі чи підрозділі Державного бюро розслідувань відповідно до вимог Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Згідно з пунктом 62 Положення №743 у разі реорганізації переважне право на залишення на службі в Державному бюро розслідувань надається особам з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пунктів 105-107 Положення №743 звільнення осіб рядового та начальницького складу із служби здійснюється: у запас якщо звільнені особи не досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», і за станом здоров`я придатні до служби в Державному бюро розслідувань; у відставку якщо звільнені особи досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», або визнані військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями непридатними за станом здоров`я до служби із зняттям з військового обліку.

Перед звільненням особи рядового та начальницького складу з Державного бюро розслідувань безпосередні та прямі керівники (начальники) проводять з нею індивідуальну бесіду.

У ході бесіди роз`яснюються підстави звільнення і строк внесення подання щодо звільнення, соціальний і правовий захист особи, визначається військовий комісаріат, до якого буде направлено особу після звільнення для постановки на військовий облік, безпосередній або прямий керівник (начальник) дає відповіді на запитання. При цьому враховуються прохання особи, даються необхідні пояснення з питань проходження служби, а також інші питання, пов`язані із звільненням.

Зміст проведеної бесіди відображається в аркуші бесіди (додаток 4), що підписується особою, яка проводила бесіду, особою, яка звільняється, а також особами, які були присутні під час бесіди. У разі відмови особи рядового та начальницького складу підписати аркуш бесіди складається акт про таку відмову, який підписується особою, яка проводила бесіду, та особами, які були присутні під час бесіди. Аркуш бесіди долучається до матеріалів звільнення та зберігається в особовій справі.

Згідно з підпунктом 4 пункту 107 Положення №743 контракт припиняється (розривається), а особи рядового та начальницького складу звільняються із служби, зокрема, у зв`язку із скороченням штату у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового та начальницького складу попереджаються за два місяці (підпункт 4 пункту 107).

Відповідно до пункту 112 Положення №743 контракт може бути розірвано достроково з ініціативи Державного бюро розслідувань і особу рядового чи начальницького складу може бути звільнено із служби у випадках, передбачених підпунктами 1-4, 6 і 8-13 пункту 107 і абзацом першим пункту 109 цього Положення.

При цьому пунктом 114 Положення №743 визначено, що особи рядового та начальницького складу, стосовно яких прийнято рішення про дострокове розірвання контракту, мають право оскаржити таке рішення у порядку, встановленому законодавством.

У разі визнання рішення про дострокове припинення (розірвання) контракту незаконним особи рядового та начальницького складу поновлюються на посадах, які займали раніше, або на рівнозначних посадах з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов`язків.

Згідно з підпунктом 2 пункту 115 Положення № 743 звільнення осіб рядового та начальницького складу із служби здійснюється Директором територіального управління, керівником іншого органу системи Державного бюро розслідувань - осіб рядового та начальницького складу, які проходять службу на посадах, які передбачені штатним розписом (штатом), у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, органах системи Державного бюро розслідувань (крім осіб, право звільнення яких має Директор Державного бюро розслідувань).

Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною 4 статті 40 КЗпП України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Положеннями частин 1 і 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Здійснивши аналіз Закону № 794-VIII та Положення № 743, колегія суддів зазначає, що особи рядового та начальницького складу, за умови попередження за два місяці про наступне звільнення, можуть бути звільнені зі служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом розгляду даної справи є виключно наявність чи відсутні підстав для поновлення позивача на посаді, оскільки питання протиправності дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_1 ним не оскаржується. Таким чином, суд надає оцінку спірним правовідносинам виключно в межах позовних вимог.

Даючи оцінку доводам апелянта стосовно його звільнення зі служби в ДБР, у зв`язку із скороченням штату, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 4 пункту 107 Положення № 743 контракт припиняється (розривається), а особи рядового та начальницького складу звільняються із служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового та начальницького складу попереджаються за два місяці.

Аналогічні за змістом положення містить Контракт про проходження служби у Державному бюро розслідувань №82 від 15.07.2021, який укладений між позивапчем та ДБР, відповідно до якого контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи Сторони 1: у зв`язку із скороченням штату у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів; (пункт 13 Контракту).

У разі припинення (розірвання) контракту відповідно до пунктів 13 та 14 Сторона 2 звільняється із служби (пункт 15 Контракту).

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 12 Закону №794-VIII Директор Державного бюро розслідувань затверджує структуру та штатну чисельність центрального апарату та територіальних органів Державного бюро розслідувань.

На реалізацію цієї норми, наказом ДБР від 30.01.2023 №44дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на 2023 рік» затверджено та введено в дію з 07.02.2023 штатний розпис ТУ ДБР у м.Хмельницькому, відповідно до якого штат ТУ ДБР у м.Хмельницькому не містить займаної позивачем посади - старшого оперуповноваженого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Хмельницькому.

Досліджуючи наведені вище обставини, слід прийти до висновку, що у зв`язку із змінами до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на 2023 рік, фактично відбулося скорочення посад в тому числі і займаної позивачем посади, що не заперечується сторонами.

При цьому суд звертає увагу, що згідно з висновками щодо правозастосування, які викладені у постановах Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі №519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06.02.2018 року у справі №696/985/15-ц (провадження №61-1214св18), від 12.06.2019 року у справі № 297/868/18 (провадження №61-393св19), від 28.04.2021 року у справі №373/2133/17 (провадження №61-8393св20) суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Відповідно до положень підпункту 4 пункту 107 Постанови №743 особа рядового та начальницького складу ДБР попереджаються за два місяці про її звільнення із служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів.

На реалізацію положень цієї норми ТУ ДБР прийнято наказ №09/о/с/ДСК від 03.02.2023 року «Про попередження працівників», яким зобов`язано відділ кадрової роботи та державної служби ТУ ДБР, персонально попередити працівників ТУ ДБР, посади яких скорочуються, про наступне дострокове припинення (розірвання) контракту та звільнення зі служби в Державному бюро розслідування.

Відповідно до списку працівників Територіального бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, які попереджаються про скорочення посади внаслідок змін до штатного розпису, позивача попереджено 06.02.2023 року під підпис про скорочення.

Враховуючи те, що останнім днем роботи позивача у ДБР було 06.04.2023, слідує, що відповідач при звільненні позивача дотримався положень підпункту 4 пункту 107 Постанови №743 (попереджений за два місяці до звільнення).

Водночас, суд звертає увагу на те, що позиція позивача, згідно позову насамперед заснована на положеннях законодавства про працю (КЗпП України), які встановлюють відповідні гарантії для працівника під час його звільнення за ініціативою роботодавця, у тому числі у зв`язку із скороченням штату.

В той ж час позиція відповідача ґрунтується виключно на положеннях спеціального законодавства, яке застосоване ним до цих правовідносин.

Як зазначалось судом вище, трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються Законом №794 (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами) (частина 5 статті 14) .

Крім цього, Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань визначається Законом №794, Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань (Постанова №743).

При цьому суд звертає увагу, що Верховним судом України, у постанові від 17.02.2015 року, справа №21-8а15 викладено такий висновок щодо правозастосуваня: за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31.01.2018 (справа № 803/31/16), від 30.07.2019 (справа № 804/406/16), від 08.08.2019 (справ № 813/150/16).

Отже, положення Кодексу законів про працю України не підлягають застосуванню до правовідносин щодо звільнення старшого оперуповноваженого ДБР з посади у зв`язку з її скороченням.

Водночас суд звертає увагу, що відсутність у спеціальних нормативно-правових актах гарантій для звільненого працівника, які передбачені КЗпП України, не обумовлює застосування останніх субсидіарно, оскільки в даному разі воля законодавця була спрямована на урегулювання трудових відносин, як те передбачено Законом №794 та Постановою №743.

Згідно пункту 106 Постанови №743 перед звільненням особи рядового та начальницького складу з Державного бюро розслідувань безпосередні та прямі керівники (начальники) проводять з нею індивідуальну бесіду.

У ході бесіди роз`яснюються підстави звільнення і строк внесення подання щодо звільнення, соціальний і правовий захист особи, визначається військовий комісаріат, до якого буде направлено особу після звільнення для постановки на військовий облік, безпосередній або прямий керівник (начальник) дає відповіді на запитання. При цьому враховуються прохання особи, даються необхідні пояснення з питань проходження служби, а також інші питання, пов`язані із звільненням.

Крім цього, відповідно до статті 14-3 Закону №794 особи рядового і начальницького складу можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань, у тому числі з територіального управління до центрального апарату Державного бюро розслідувань, за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади.

Переведення осіб рядового і начальницького складу може здійснюватися за їхньою ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення.

Підпунктом 2 пункту 60 Постанови №743 передбачено, що призначення (переведення) осіб рядового та начальницького складу (переміщення по службі) здійснюється на рівнозначні посади за їх згодою - за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади та їх ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення: у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів; за сімейними обставинами або з інших поважних причин; за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, судом встановлено, що на реалізацію наведених положень нормативно-правових актів, 05.04.2023 заступником Директора Державного бюро розслідувань підполковником ДБР ОСОБА_2 та начальником оперативного відділу у м. Вінниці ТУ ДБР у м.Хмельницькому полковником ДБР ОСОБА_3 проведено бесіду про наступне звільнення зі служби, під час якої позивачу запропоновано призначення на вакантну посаду старшого оперуповноваженого оперативного відділу в м. Рівному.

Від запропонованої посади ОСОБА_1 відмовився.

Даючи оцінку доводам апелянта щодо наявності у нього переважного права залишення на посаді, яке на думку позивача не досліджувалось судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Єдиною вимогою, яка ставилися перед суб`єктом призначення, за наявності окреслених обставин та правових підстав, - попередження відповідного працівника, посада якого скорочувалася, про можливе вивільнення за два місяці (пункт 107 Положення №743).

Разом з тим, сам лише факт попередження працівника про ймовірність його звільнення пояснюється тим, що відповідно до вимог підпункту 4 пункту 107 Положення №743 особа рядового і начальницького складу за таких обставин може бути звільнена лише за умови неможливості її використання на службі.

Неможливість використання особи на службі пояснюється відмовою особи, посада якої скорочена, від переведення на іншу рівнозначну посаду, а саме старшого оперуповноваженого оперативного відділу у м. Рівному ТУ ДБР у м. Хмельницькому .

Положеннями частини 2 статті 143 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» особи рядового і начальницького складу можуть бути переведені у системі ДБР, у тому числі з територіального управління до центрального апарату ДБР, за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади (частина 2 цієї статті).

Факт відмови позивача від запропонованої рівнозначної посади в оперативному відділі у м. Рівному ТУ ДБР у м. Хмельницькому підтверджується аркушем бесіди від 05.04.2023.

Крім того, ОСОБА_1 для переведення, з додержанням вимог Інструкції про порядок переведення (переміщення) по службі осіб рядового і начальницького складу у системі Державного бюро розслідувань, затвердженої наказом Державним бюро розслідувань від 25.05.2021 №326, наявні, за інформацією центрального апарату Державного бюро розслідувань (лист від 24.03.2023 №7742-23/10-10-01-3968/23), нижчі вакантні посади в інших територіальних управліннях Державного бюро

розслідувань:

у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Мелітополі, - оперуповноважений Першого оперативного відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Херсоні);

у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві, - оперуповноважений Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Харкові);

у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Краматорську, - оперуповноважений Першого оперативного відділу (з дислокацією у м. Краматорську).

Зокрема, Інструкцією №326 визначена можливість переведення осіб рядового та начальницького складу у системі ДБР, а саме з центрального апарату до територіальних управлінь, з територіальних управлінь до центрального апарату, між територіальними управліннями, зокрема у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів.

Розділом IV Інструкції №326 визначені особливості переведення осіб рядового та начальницького складу між територіальними управліннями.

Так, переведення (переміщення) осіб рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань між територіальними управліннями Державного бюро розслідувань та відповідне призначення на вакантні посади здійснюється за письмовим погодженням Директора ДБР.

Переведення (переміщення) здійснюється в порядку, викладеному в розділі II цієї Інструкції за ініціативою особи рядового та начальницького складу та/або ініціативою директора ТУ ДБР, який порушив питання про переведення, за погодженням з директором ТУ ДБР, де проходить службу особа рядового та начальницького складу.

У разі погодження питання про переведення (переміщення) по службі особи рядового та начальницького складу між ТУ ДБР, лист-погодження з територіального управління, в якому проходить службу особа, направляється до центрального апарату Державного бюро розслідувань.

Після прийняття позитивного рішення про переведення (переміщення) по службі Директором ДБР, до відповідного територіального управління надсилається лист погодження.

Однак, як було встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, усвідомлюючи правові наслідки, ОСОБА_1 від запропонованих вище посад в системі Державного бюро розслідувань відмовився, з рапортом щодо переведення не звертався, що свідчить про його власне небажання проходити службу в Державному бюро розслідувань.

При цьому чинне законодавство, яке регулює діяльність ДБР, не зобов`язує роботодавця працевлаштувати таку особу.

Юридичні наслідки не призначення особи рядового і начальницького складу у разі скорочення штату на іншу посаду передбачені у Положенні №743, є загальновідомими і не могли не усвідомлюватися позивачем у даному конкретному випадку, адже носять імперативний характер.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із абзацом першим пункту 62 Положення №743 передбачено, що у разі реорганізації переважне право на залишення на службі в ДБР надається особам з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Однак, наявність будь-якого переважного права у працівника не свідчить про те, що такий працівник не може бути звільнений у зв`язку із скороченням його посади.

Більше того, суд не наділений правами та не володіє достатньою інформацією для визначення продуктивності праці будь-якого працівника, оскільки це є прерогативою виключно роботодавця, який володіє повною інформацією про результативність праці, що характеризує ефективність її витрат у виробництві та сфері послуг.

Визначення працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці є компетенцією роботодавця.

Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було досліджено витяги із протоколів оперативних нарад від 21.09.2022 №33дск, від 08.11.2022 №46дск та від 28.12.2022 №66дск про результати роботи ОСОБА_1 за участі Директора ТУ ДБР у м. Хмельницькому, заступника Директора ТУ ДБР у м. Хмельницькому, начальника та працівників оперативного відділу у м. Вінниці ТУ ДБР у м. Хмельницькому. Згідно вказаних відомостей, робота ОСОБА_1 була оцінена негативно та такою, що не відповідала належному виконанню службових обов`язків, визначених за займаною посадою.

Позивач був ознайомлений з протоколами оперативних нарад під особистий підпис, про що свідчать аркуші ознайомлення, однак, будь яких зауважень, заперечень чи звернень від ОСОБА_1 за весь період роботи в ТУ ДБР у м. Хмельницькому не надходило.

З аналізу наведеного слідує, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 у повному обсязі дотримався процедури визначеної Законом №794 та Постановою №743, при цьому, запропонувавши останньому, рівнозначну посаду старшого оперуповноваженого у системі Державного бюро розслідувань, а саме старшого оперуповноваженого оперативного відділу у місті Рівному.

Отже, усі гарантії працівника (особи рядового та начальницького складу ДБР), визначені Законом №794 та Постановою №743, при звільненні були дотриманні, та більш того, йому була запропонована рівнозначна посада в системі Державного бюро розслідувань, від якої останній відмовився.

Вирішуючи цей спір по суті, суд має визначити свою роль у модерновому суспільстві, як умовного «стабілізатора» суспільних відносин, або їх «дестабілізатора».

Розсуд суду або іншими словами його дискреційні повноваження, має свої «червоні лінії», перехід за які є порушенням права. Такими «червоними лініями» є розсуд роботодавця-суб`єкта публічного права, який зобов`язаний забезпечити належно функціонування, продуктивність і ефективність ввірених йому підрозділів.

Втручатись в дискреційні повноваження роботодавця, значить підмінювати його і тим самим розділяти з ним відповідальність за функціонування ввірених йому підрозділів, що призводить на розбалансування діючої системи органів державної влади. Дискреційні повноваження роботодавця не є необмеженими, адже положення частини 2 статті 19 Конституції України передбачають, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У цій справі, відповідач реалізував свій розсуд відповідно до принципів, закладених у частині 2 статті 19 Конституції України.

Зокрема, він відповідно до положень Закону №794 та Постанови №743, змінив штатний розпис, внаслідок чого відбулось юридичне скорочення штату працівників ДБР; ним забезпечено гарантії працівників, які містяться у Постанові №743; ба більше, ним запропоновано рівнозначне місце роботи позивачу у системі Державного бюро розслідувань.

За таких обставин, враховуючи вище наведене, суд вважає, що наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 06.04.2023 року за №32-о/с/ДСК "Про звільнення ОСОБА_1 " згідно якого припинено (розірвано) контракт за №82 про проходження служби у Державному бюро розслідувань від 14.07.2021 року та звільнено із служби в Державному бюро розслідувань, у зв`язку із скороченням штату, майора ДБР ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, з 07.04.2023 з компенсацією невикористаної основної щорічної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінюючи наведені апелянтом аргументи, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 квітня 2024 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.