Справа № 160/22854/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І.
за участі секретаря судового засіданняЧуднівець В.С.
позивача представника відповідача Куліковського І.Є. Папірного О.В.
07.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_1 у вигляді одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати грошового забезпечення в сумі 24 810 грн., що складається з не нарахованої та не виплаченої суми одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та Міністерством оборони України, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України був укладений контракт про проходження військової служби. 10.01.2022 року позивач був зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 та розпочав проходження військової служби за контрактом. Зазначає, що право на одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту про проходження військової служби, позивач набув на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 , в котрій з 10.01.2022 року розпочав військову службу. Позивач неодноразово звертався з рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 з приводу виплати одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту, однак станом на день звернення до суду грошова допомога не виплачена.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
23.10.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві.
01.11.2023 року відповідачем було подано заперечення відповідь на відзив, в яких підтримано позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.
07.11.2023 року позивачем до суду подані додаткові пояснення у справі, в яких позивач просить відхилити заперечення відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 року залучено Військову частину НОМЕР_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 року вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.
27.01.2024 року до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову, в яких зазначено, що за час перебування на службі у військовій частині НОМЕР_2 позивач не звертався з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту, а наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24.08.2023 № 317 позивача у зв`язку із самовільним залишенням військової частини 23 березня 2023 року, з 29 травня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
05.02.2024 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач підтримує доводи, які викладені у поданих раніше відзиві на позовну та у запереченнях на відповідь на відзив, просить суд врахувати їх під час розгляду справи у порядку загального позовного провадження.
09.02.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем підтримана позиція, викладена у поданих ним раніше відповіді на відзив та додаткових поясненнях.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні 01.04.2024 року позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю.
В судовому засіданні 01.04.2024 року представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, однак підтвердив реєстрацію рапорту позивача від 04.11.2022 року, але доказів про розгляд поданого рапорту суду не надав у зв`язку з їх відсутністю у військовій частині.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив та зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.07.2021 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оперативним командуванням «Схід» Сухопутних військ Збройних сил України укладено контракт про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, терміном на 5 років.
Згідно з пункту 3 вказаного контракту, він набирає чинності з 21.07.2021 року.
Також, між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_3 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, строком на 5 (п`ять) років.
Згідно пункту 11 вказаного контракту, він набирає чинності з 10.01.2022 року.
Відповідно до витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №6 від 10.01.2022 року молодшого лейтенанта ОСОБА_1 прийнято на службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 5 (п`ять) років, з 10.01.2022 року направлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2022 року №5 позивача з 10 січня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення і наказано вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до витягу з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 1367 від 03.10.2022 року, зокрема ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та призначено до військової частини НОМЕР_2 .
04.11.2022 року позивач звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив виплатити одноразову грошову допомогу за укладення першого контракту.
Вказаний рапорт було зареєстровано військовою частиною НОМЕР_1 за вхідним №3146 від 04.11.2022 року, про що свідчить відбиток штемпелю вхідної кореспонденції відповідача.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2022 року №243 позивача з 06.11.2022 року виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.11.2022 року №98 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення і наказано вважати таким, що з 08.11.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Позивач вважаючи протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошового забезпечення у вигляді одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Основним Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Зі змісту пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" вбачається, що дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктами 1, 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Таким чином, одноразова грошова допомога за підписання першого контракту є різновидом одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У підпункті 8 пункту 6 Постанови №704 Кабінет Міністрів України постановив: виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Відтак, Постановою №704 встановлено дві обов`язкових умови для отримання одноразової грошової допомоги: підписання контракту після того, як норма набрала чинності; підписання контракту вперше.
Зазначений у Постанові № 704 перелік є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок №260).
Розділ ХХІІ Порядку №260 регулює зокрема порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту.
Згідно з пунктом 1 розділу ХХІІ Порядку №260, одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком від 1 до 5 років; особам, які підписали контракт строком на 5 років, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.
Пунктом 3 розділу ХХІІ Порядку №260 визначено, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира. При цьому військовослужбовцям, що уклали перший контракт про проходження військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, військових коледжах або навчальних частинах (центрах), одноразова грошова допомога виплачується після закінчення навчання у цих навчальних закладах у військових частинах, до яких їх призначено для подальшого проходження військової служби.
Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, укладеним особою строком не меншим, ніж зазначено в пункті 1 розділу ХХІІ Порядку №260, та за відсутності підстав для відмови у її виплаті, визначених у пункті 4 розділу ХХІІ Порядку № 260.
Згідно пункту 4 розділу ХХІІ Порядку №260, одноразова грошова допомога не виплачується: особам рядового складу, які в період проходження військової служби за контрактом уклали контракт про проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу; особам сержантського та старшинського складу, яких у період проходження військової служби за контрактом прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу; особам офіцерського складу, які в період проходження кадрової військової служби в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом; у разі продовження військової служби за новим контрактом; у разі повторного прийняття на військову службу за контрактом осіб, звільнених з військової служби за контрактом; у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що право на одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту про проходження військової служби, позивач набув на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 , в котрій з 10.01.2022 року розпочав військову службу.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2021 позивач уклав контракт з оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сухопутних військ Збройних сил України про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, терміном на 5 років.
Також, між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_3 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, укладений строком на 5 (п`ять) років, який набрав чинності з 10.01.2022 року.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.01.2022 року №6 «Про призов на військову службу осіб офіцерського складу» офіцерів запасу, які в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, виключити з військового обліку та направити до місця проходження військової служби, зокрема молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 5 років, з 10.01.2022 року виключити з військового обліку офіцерів запису ІНФОРМАЦІЯ_2 і направити до Військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2022 року №5 позивача з 10 січня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення і вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
04.11.2022 року, вх. №3146, позивач звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив виплатити одноразову грошову допомогу за укладення першого контракту, яку останньому виплачено не було.
Однак, рапорт позивача відповідачем не був розглянутий.
Доказів про розгляд поданого рапорту у відповідності до вимог чинного законодавства на час ухвалення рішення в даній справі судом відповідачем не надано та зазначено про відсутність у військовій частині доказів його розгляду.
В зв`язку з викладеним суд вважає, що відповідач безпідставно ухилився від розгляду рапорту позивача, чим допустив протиправну бездіяльність саме в частині розгляду рапорту позивача про виплату такої грошової допомоги.
Щодо обраного способу захисту порушеного права.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Разом з цим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.
Щодо вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_1 у вигляді одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати грошового забезпечення в сумі 24 810 грн., що складається з не нарахованої та не виплаченої суми одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями. Зокрема, частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
В даному випадку, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_1 у вигляді одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту не підлягає задоволенню, оскільки виплата такої допомоги здійснюється на підставі рапорту військовослужбовця, що безпосередньо встановлено пунктом 3 розділу ХХІІ Порядку №260.
Отже, до отримання рапорту військовослужбовця про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, військова частина не має обов`язку встановленого чинним законодавством самостійно здійснювати таку виплату, що свідчить про відсутність протиправної бездіяльності з боку відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги позивачу.
При цьому, судом встановлено, що 04.11.2022 року позивач звернувся до відповідача з відповідним рапортом про виплату такої грошової допомоги, який залишився нерозглянутим, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду саме цього рапорту.
Відсутність результату розгляду рапорту та прийнятого рішення про відмову у його задоволенні не дає підстав суду вирішувати питання про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відповідачем протиправно не було розглянуто рапорт позивача про виплату одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту та не надано оцінку вказаному рапорту, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушеного права позивача та визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 04.11.2022 року про виплату одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 04.11.2022 року про виплату одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту.
За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 243, 245-247, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 04.11.2022 року про виплату одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 04.11.2022 року про виплату одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 05 квітня 2024 року.

Суддя С.І. Озерянська