Справа № 162/1005/23
Суддя: Савич А. С.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/1005/23
Провадження № 2-а/162/13/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

04 квітня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Савича А.С.,

з участю секретаря судового засідання Гичук О.М.,

позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника позивача адвоката Слободянюка А.І. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача Зіміч О.Я.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 140 від 11.09.2023,,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 24.11.2023 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 140 від 11.09.2023, який надійшов до суду 28.11.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 винесено постанову серії ВН № 140 від 11.09.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 07.09.2023 близько 10:00 при врученні повістки для явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 категорично відмовився її отримувати, чим порушив абз. 5 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду. Вважає, що вказані обставини, наведені у вказаній постанові, є надуманими та недостовірними, оскільки він не взаємодіяв з відповідачем та/або його посадовими особами, зокрема з питань вручення повісток. У постанові відсутні будь-які дані, що до неї додаються, а отже не вказано і докази, які підтверджують безпосередньо факт вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення (зокрема відеозаписи, фото тощо). Також позивача не повідомляли про час і дату розгляду справи про дане адміністративне правопорушення щодо нього.

За таких обставин позивач вважає, що оскаржувана постанова є безпідставною та винесеною з грубим порушенням чинного законодавства, тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. Також зазначає, що дізнався про оскаржувану постанову лише 16.11.2023, отримавши її копію у Любешівському ВДВС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

З урахуванням наведених обставин, просив суд визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 серії ВН № 140 від 11.09.2023 та поновити його.

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 30.11.2023 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , питання щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду вирішити під час судового розгляду справи. Встановлено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомленням (викликом) сторін (а.с.12).

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 26.12.2023 подала до суду відзив на позовну заяву. У цьому відзиві вона зазначає, що 11.09.2023 відносно ОСОБА_1 винесено постанову ВН № 140, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. Зазначає, що близько 10:00 год 07.09.2023, перебуваючи в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , будучи ознайомленим зі змістом повістки № 2762, відмовився від її отримання, що підтверджується актом фіксування відмови від отримання повістки від 07.09.2023. Стверджує, що оскаржувана постанова відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому просить повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 28.12.2023 у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.с.30-32).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2024 дану ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 28.12.2023 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.60-66).

Позивач ОСОБА_1 11.03.2024 подав через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій зазначив, що наведені у постанові ВН № 140 від 11.09.2023 є надуманими та недостовірними, оскільки позивач не взаємодіяв з відповідачем та/або його посадовими особами, зокрема з питань вручення повістки. Вважає, що акт не може вважатися допустимим, належним, достовірним та достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення. Крім того позивач зазначає, що відповідач не спростовує доводи позивача жодним належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Також вказує на те, що відповідачем до відзиву на позовну заяву не долучено жодного належного доказу надіслання позивачу копії оскаржуваної постанови, що підтверджує доводи позивача про надуманість та недостовірність усіх обставин, наведених у оскаржуваній постанові. На підставі викладеного просить прийняти до розгляду дану відповідь на відзив та врахувати її при прийнятті рішення у справі та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 серії ВН № 140 від 11.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 гривень, а провадження у справі закрити (а.с.73-78).

Позивач ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» 25.03.2024 подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, на обґрунтування якої зазначив, що позивач дізнався про накладення на нього штрафу та взагалі про так звану «подію адміністративного правопорушення» лише 16.11.2023, отримавши постанову Любешівського ВДВС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження № 73276061 від 09.11.2023, що підтверджується копією конверта, а також роздруківкою з вебсайту «Укрпошта» про статус поштового відправлення № 716, які містяться в матеріалах справи. Стверджує, що обставини, наведені у вказаній постанові є абсолютно надуманими та недостовірними. В оскаржуваній постанові відсутні будь-які дані, що до неї додаються, а отже не вказано і докази, які підтверджують безпосередньо факт вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення (зокрема відеозаписи, фото тощо). Акт про відмову від отримання повістки підписано свідками, яких взагалі неможливо ідентифікувати, тому даний доказ не може вважатися належним, допустимим та достовірним доказами події адміністративного правопорушення. Позивач, всупереч вимогам законодавства, не повідомлявся відповідачем про слухання справи про адміністративне правопорушення та про результати її слухання, зокрема про прийняту постанову. В оскаржуваній постанові зазначено, що копія оскаржуваної надсилалась відповідачем рекомендованим листом № 1964 від 11.09.2023 на адресу проживання позивача, однак відповідачем не долучено жодного доказу про це. Посилаючись на викладене, просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити його.

Після надходження з апеляційного суду даної справи, призначено судове засідання для продовження розгляду справи та вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку звернення позивача до суду. Запропоновано позивачу звернутись із повторною заявою про поновлення пропущеного строку та обґрунтувати нові підстави поважності пропуску звернення до суду з наданням відповідних доказів (у разі наявності) а.с. 70, 82.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свою заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та просив її задовольнити. Пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення від 07.09.2023 він не відмовлявся підписувати, такої ситуації не було. Повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 йому ніхто не вручав, акт про відмову від отримання повістки йому не відомо як було складено. Він не знав про те, що його викликають до територіального центру комплектування, оскільки про дату, час та місце розгляду справи його не повідомляли. Дізнався про накладення адміністративного стягнення від державної виконавчої служби. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та інші документи щодо нього були сфальсифіковані. Проте, із заявою про вчинення кримінального правопорушення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 по даному факту до правоохоронних органів він не звертався.

Представник позивача Слободянюк А.І. в судовому засіданні просив задовольнити клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки даний строк пропущений позивачем з поважних причин. Так позивач не знав та не міг знати про винесення відносно нього оскаржуваної постанови, яку отримав лише 16.11.2023 з державної виконавчої служби. Після цього він почав вчиняти активні дії для її оскарження з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, тому саме з цієї дати має обчислюватись строк оскарження постанови.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечила відносно задоволення клопотання позивача про поновлення йому пропущеного строку звернення до суду та просила позов ОСОБА_1 залишити без розгляду. Вважає, що позивач пропустив даний строк без поважних причин. Його доводи про те, що він не знав і не міг знати про винесення відносно нього оскаржуваної постанови є неправдивими, жодними доказами не підтверджено. Факт відмови позивача від отримання повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення та актом про відмову про отримання повістки від 07.09.2023 Ці обставини підтвердили допитані в судовому засіданні й безпосередні очевидці даної події свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Окрім того, оскаржувана постанова після її винесення надсилалась з ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу проживання позивача.

Свідок ОСОБА_4 , офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та за відмову від давання показань, в судовому засіданні пояснив, що 07.09.2023 він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в с. Залаззя. Попередньо знаючи ОСОБА_1 як особу, яка раніше вже один раз відмовилась отримувати повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , вони заїхали за адресою фактичного проживання позивача на АДРЕСА_1 . На подвір`ї даного господарства перебував позивач ОСОБА_1 , анкетні дані якого були встановлені, останньому було запропоновано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримати відповідну повістку, на що ОСОБА_1 категорично відмовився. Тому у присутності ОСОБА_1 07.09.2023 було складено акт про відмову від отримання повістки та протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП, повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи відбудеться о 10.00 год 11.09.2023. Даний протокол про адміністративне правопорушення свідок складав особисто, що передбачено його посадовою інструкцією. У подальшому до них вийшов власник житлового будинку, як розуміє свідок це тесть позивача, та пропонував з ними «договоритися». Інших осіб в той день на місці події не було. На подвір`ї перебував бус білого кольору, напевне, Фольксваген Т4. Фото-відеофікції обставин відмови позивача від отримання повістки на місці події не здійснювалось. Після демонстрації судом свідку копій протоколу про адміністративне правопорушення, повістки та акту про відмову отримання повістки (а.с.25-27), свідок ОСОБА_4 повідомив, що це він складав даний протокол (підписував його), саме цю повістку намагались вручити ОСОБА_1 та даний акт було складено в той день, який свідок підписував разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_5 , старший стрілець роти охорони другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та за відмову від давання показань, в судовому засіданні пояснив, що 07.09.2023 (часу вже не пам`ятає) ОСОБА_1 за місцем його фактичного проживання в АДРЕСА_1 , намагались вручити повістку, однак він відмовився її отримувати. Вручав повістку ОСОБА_4 , свідок безпосередньо був присутній при цьому як працівник роти охорони. Оскільки ОСОБА_1 відмовився отримувати повістку, у присутності позивача було складено акт про відмову та протокол про адміністративне правопорушення, який складав ОСОБА_4 . Також на місці події був ОСОБА_6 , який спочатку знаходився в автомобілі, а під час складання акту про відмову та протоколу про адміністративне правопорушення, підійшов до них, підписав дані документи. Після демонстрації судом свідку копій протоколу про адміністративне правопорушення, повістки та акту про відмову отримання повістки (а.с.25-27), свідок ОСОБА_5 повідомив, що у ньому наявний його підпис, саме цю повістку намагались вручити ОСОБА_1 та даний акт було складено в той день, який свідок підписував разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_6 , працівник роти охорони другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 07.09.2023, будучи попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та за відмову від давання показань, в судовому засіданні пояснив, що приблизно в вересні 2023 року, точної дати та деталей вже не пам`ятає, він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їздили по селах вручати повістки військовозобов`язаним. У селі Залаззя намагалися вручити повістку позивачу у справі, однак деталей цієї події він вже не пам`ятає, оскільки пройшло дуже багато часу. Свідок в основному перебував в автомобілі та підійшов до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тоді, коли складався акт про відмову від отримання повістки позивачем ОСОБА_1 та протокол про адміністративне правопорушення. Ці документи складав ОСОБА_4 , при цьому був присутній ОСОБА_1 . Після демонстрації судом свідку копій протоколу про адміністративне правопорушення, повістки та акту про відмову отримання повістки (а.с.25-27), свідок ОСОБА_6 повідомив, що у протоколі та в акті про відмову отримання повістки наявний його підпис біля його прізвища та ініціалів.

Свідок ОСОБА_7 , тесть позивача, в судовому засіданні пояснив, що він проживає в АДРЕСА_1 . Вже детально не пам`ятає, але впевнено може сказати, оскільки добре пам`ятає, що це було в кінці весни, чи на початку літа 2023 року. Тоді заїхали двоє військових до них, стали напроти вулиці. Підійшов до нього один військовий, відрекомендувався ОСОБА_4 та спитав, хто є військовозобов`язані по АДРЕСА_1 , на що свідок відповів, що таких нема. Він (свідок) вже комісований, а його син - студент, 24 річного віку, про що показав відповідні документи. У подальшому ОСОБА_4 , ознайомившись із документами (військовим квитком та студентським квитком), повідомив, що тоді все добре. Його зятя ОСОБА_1 у той день не було і про нього ОСОБА_4 не запитував. Після цього запитав, чиї автомобілі стоять на подвір`ї, хто є їх власником. Свідок відповів, що один автомобіль його (Фольксваген Т4), а інший (Фольксваген В6) дітей. Після цього військові поїхали та не складали будь-яких процесуальних документів. Фото-відеофіксації вони також не проводили. 07.09.2023 до нього вищевказані військові не приїжджали, знає це точно. Додатково повідомив, що ОСОБА_1 разом з його дочкою ОСОБА_1 проживають в с.Залізниця, вони у нього не проживають. Дуже рідко вони залишаються ночувати в АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_1 , дружина позивача, в судовому засіданні пояснила, що пам`ятає таку подію, як вона приблизно або в кінці літа чи на початку осені 2023 року в першу половину дня була вдома у своїх батьків в с.Залаззя. Вдома перебував її батько і вона. До них завітали два працівники ТЦК у військовій формі та спитали в батька чи є у них військовозобов`язані, на що батько відповів, що тут проживає тільки його 24 річний син та він, пред`явивши відповідні документи. У той день стояли на подвір`ї домоволодіння два автомобілі, один її чоловіка, яким вона приїхала, а інший батька, про що її батько повідомив працівників ТЦК. Після того останні запитали в неї, де її чоловік. Вона відповіла, що прихала сама, чоловіка тут немає. Будь-якої відеофіксації не проводилось працівниками ТЦК. На запитання представника відповідача, свідок відповіла, що в той день перебував в будинку АДРЕСА_1 також її брат, який виходив до працівників ТЦК. Про її чоловіка ОСОБА_1 працівники ТЦК нічого не запитували. Вона разом з своїм чоловіком інколи залишаються ночувати у її батьків, вона частіше, а чоловік рідше. Після демонстрації судом свідку копій протоколу про адміністративне правопорушення, повістки та акту про відмову отримання повістки (а.с.25-27), свідок ОСОБА_1 повідомила, що дані документи бачить вперше.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та свідків, дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання про поважність пропуску позивачем строку звернення до суду, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначено КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Приписами частини першої ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За визначенням з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №240/12017/19 від 31.03.2021.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Викладені висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові від 21.02.2020 у справі №340/1019/19.

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 30.11.2023 постановлено, зокрема, питання щодо поновлення пропущеного позивачем строку звернення до суду вирішити під час судового розгляду справи (а.с.12).

Судом встановлено, що постановою ВН № 140 від 11.09.2023 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 . позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 07.09.2023 близько 10 години за адресою: АДРЕСА_1 , при врученні повістки для явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 категорично відмовився її отримувати, чим порушив абз.5 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду (а.с.5).

Відповідно до ч.2 ст. 268 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Таким чином, у даній категорії справи позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а не з моменту отримання її копії.

Позивач у своєму позові стверджував, що обставини, вказані в оскаржуваній постанові, є надуманими та не відповідають дійсності, про її існування він не знав, дізнався лише 16.11.2023, коли отримав копію постанови (з іншими матеріалами) у державній виконавчій службі.

Таким доводам позивача була надана правова оцінка судом, встановлено, що позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду, тому ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 28.12.2023 у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду було відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.с.30-32).

У подальшому Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2024 дану ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 28.12.2023 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки, зокрема, суд першої інстанції не надав можливості позивачу обґрунтувати причини пропуску строку звернення до суду іншими підставами, подати нову заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати інші причини пропуску вказаного строку, навести свої міркування та надати відповідні докази.

Тому судом першої інстанції після надходження справи з апеляційного суду для продовження розгляду, запропоновано позивачу звернутися із повторною заявою про поновлення пропущеного строку та обґрунтувати нові підстави поважності пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, позивачу було надано можливість навести свої міркування та надати відповідні докази, у разі їх наявності, з метою обґрунтування поважності причин звернення до суду з пропуском строку.

Однак позивач, хоч і подав нову заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, проте, на думку суду, не навів нових підстав поважності пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається із пояснень в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки позивач ОСОБА_1 07.09.2023 в АДРЕСА_1 , відмовився отримувати повістку для явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно нього 07.09.2023 було складено акт про відмову отримання повістки та протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП і повідомлено позивача ОСОБА_1 про розгляд справи.

Дані свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність, зокрема, за завідомо неправдиве показання, їх пояснення є послідовними та повністю узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи, а тому суд їх бере до уваги.

Разом з тим, суд при ухваленні рішення не враховує пояснення свідків у судовому засіданні ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , тестя та дружини позивача відповідно, оскільки їх пояснення суттєво різняться між собою та поясненнями інших допитаних свідків, а також не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ВН № 140/140 від 07.09.2023, ОСОБА_1 07.09.2023 близько 10 години за адресою: АДРЕСА_1 , при врученні повістки для явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 категорично відмовився її отримувати, чим порушив абз.5 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду.

Від надання пояснень та підписання даного протоколу ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовився, що засвідчено підписами цих двох свідків (а.с.25).

Згідно з актом про відмову отримання повістки від 07.09.2023, під час вручення повістки 07.09.2023 об 10 годині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому роз`яснено вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в присутності членів комісії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовився отримувати повістку, що засвідчено підписами всіх членів комісії (а.с.26, 27).

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні після ознайомлення з вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення та актом про відмову отримання повістки, однозначно ствердили, що саме їх підписи наявні в даних документах біля їх прізвищ та ініціалів.

Окрім того, як вбачається із оскаржуваної постанови, її копія 11.09.2023 надсилалась рекомендованим листом № 1964 на адресу проживання ОСОБА_1 (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 хоч і зазначає, що вищевказані документи, на його думку, сфальсифіковані, проте, жодних доказів про це не надає. Будь-яких скарг до правоохоронних органів на дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 по даному факту не подавав, що він сам підтвердив у судовому засіданні.

Аналізуючи вищевказані обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що позивач ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаним про складення щодо нього вищевказаних матеріалів, повинен був розуміти наслідки своїх дій та мав можливість оскаржити постанову в межах строків її оскарження.

Однак, ОСОБА_1 , звернувшись до суду 24.11.2023 з даним позовом, суттєво пропустив строк звернення до суду, який закінчився 22.09.2023, при цьому повторно не навів поважних причин пропуску цього строку (з наданням відповідних доказів), хоча судом йому була надана така можливість.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відтак, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд звертає увагу, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до ч. 3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням наведеного, оскільки в судовому засіданні встановлено, що вказані позивачем у позовній заяві підстави для поновлення пропущеного строку судом визнано неповажними, суд доходить висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови серії ВН № 140 від 11.09.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту ухвали - 09.04.2024.

Головуючий суддя: А.С. Савич