Справа № 600/5610/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відстрочення виконання судового рішення

09 квітня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/5610/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача про відстрочку виконання рішення в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебувала справа №600/5610/23-а за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.09.2023 адміністративний позов Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 156924,51 грн до відповідного бюджету. Рішення набрало законної сили 24.10.2023.

21.03.2024 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить:

- відстрочити виконання судового рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/5610/23-а від 126.08.2023 яким стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 156924,51 грн;

- зупинити стягнення з ОСОБА_1 на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/560/23-а від 16.08.2023 у виконавчому провадженні №737111684, що знаходиться на виконанні Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

В обґрунтування вказаної заяви, представник заявника зазначав, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі №600/5610/23-а, постановою старшого державного виконавця Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №73711684.

Представник заявника посилався на те, що дана стягувана сума податкового боргу була стягнута на підставі податкового повідомлення-рішення №0-2403 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 246556,26 гри, з яких не сплачено - 156924 грн.

Наголошував на тому, що вказане податкове повідомлення-рішення є предметом оскарження у межах іншої справи, а саме №600/7391/23-а за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, яка розглядається Чернівецьким окружним адміністративним судом.

Враховуючи наведене представник заявника вважає, що стягнення податкового боргу на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є неможливим до надання судом оцінки у межах справи №600/7391/23-а на предмет його правомірності, оскільки в іншому разі при задоволенні цього позову, поновити порушені права та інтереси позивача буде неможливим або істотно ускладненим та може породити нові спірні правовідносини.

У зв`язку із цим, просив відстрочити виконання судового рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/5610/23-а від 16.08.2023.

Разом із цим, посилаючись на ч. 6 ст. 378 КАС України, згідно якої при відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу, представник позивача просив зупинити стягнення з ОСОБА_1 на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/560/23-а від 16.08.2023 у виконавчому провадженні №737111684, що знаходиться на виконанні Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

На цій підставі, представник заявника звернувся до суду із цією заявою.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.04.2024 призначено заяву до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 09:30 год. 09 квітня 2024 р.

У судовому засіданні представник Головного управління ДПС у Чернівецькій області заперечував проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення та просив відмовити у її задоволенні у повному обсязі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримував подану заяву, з викладених у ній підстав.

У судовому засіданні, для з`ясування всіх обставин справи, судом оголошено перерву до 12:00 год. 09.04.2024.

Водночас, після оголошення перерви представниками сторін подано клопотання про продовження розгляду заяви в порядку письмового провадження.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Порядок відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення визначено ст. 378 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

З аналізу зазначених норм вбачається, що задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання судового рішення (відсутність присудженого майна в натурі, відсутність коштів на рахунку, стихійне лихо тощо).

Разом з тим, перелік підстав, що ускладнюють виконання судового рішення та є підставою для відстрочення його виконання не є вичерпним. Підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений судом, тому ці обставини повинні бути доведеними заявником.

Отже, підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто, такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду, зазначення настання обставин, що дозволяють виконати рішення суду протягом визначеного терміну. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі №600/5610/23 адміністративний позов Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 156924,51 грн до відповідного бюджету.

Вказане рішення набрало законної сили 24.10.2023.

Обґрунтовуючи необхідність відстрочити виконання вказаного рішення суду, представник заявника посилався на те, що в провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебуває справа №600/7391/23-а, предметом оскарження якої є податкове повідомлення-рішення №0-2403.

Так, згідно системи "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що 20.11.2023 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення №0-2403 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 246556,26 грн, з яких не сплачено 1566924 грн.

Ухвалою суду від 07.12.2023 клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено. Поновлено строк звернення до адміністративного суду. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 07.03.2024 у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого вернувся адвокат Поляк Петро Петрович до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовлено.

Тому, представник заявника вважає, що стягнення податкового боргу у справі №600/5610/23-а на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №0-2403 є неможливим до надання судом оцінки такому рішенню у межах справи №600/7391/23-а на предмет його правомірності, оскільки в іншому разі при задоволенні цього позову, поновити порушені права та інтереси позивача буде неможливим або істотно ускладненим та може породити нові спірні правовідносини.

Суд звертає увагу на те, що при розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи представника заявника, викладені в обґрунтування заяви про відстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №2а/0570/6531/2011 та у постанові від 30.01.2020 у справі №819/150/17.

Розглядаючи заяву представника відповідача про відстрочку виконання рішення, дослідивши матеріали справи, а також надані представником заявника пояснення щодо обставин, які ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, суд приходить до висновку, що посилання представника заявника на те, що стягнення суми боргу у розмірі 156924,51 грн до винесення рішення у справі №600/7391/23-а може, у разі задоволення адміністративного позову, призвести до того, що поновити порушені права та інтереси позивача буде неможливим або істотно ускладненим та може породити нові спірні правовідносини.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду у справі №600/5610/23-а, що є підставою для відстрочення виконання судового рішення та задоволення заяви представника заявника в цій частині.

Щодо вимоги зупинити стягнення з ОСОБА_1 на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/560/23-а від 16.08.2023 у виконавчому провадженні №737111684, що перебуває на виконанні Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 378 КАС України відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Згідно ч. 6 ст. 378 КАС України при відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З урахування вказаного суд наголошує, що забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Як зазначалось вище, за приписами ч. 6 ст. 378 КАС України при відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу.

Верховний Суд в постанові від 01.06.2022 по справі №380/4273/21 зазначив, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник просить суд зупинити стягнення з ОСОБА_1 на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/560/23-а від 16.08.2023 у виконавчому провадженні №737111684, що перебуває на виконанні Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.01.2024 старшим державним виконавцем Глибоцького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Черніевцької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа Чернівецького окружного адміністративного суду №600/5610/23-а від 09.11.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №73711684

Отже, матеріалами справи підтверджено, що наразі виконавчий лист Чернівецького окружного адміністративного суду №600/5610/23-а від 09.11.2023, виданий у справі №600/5610/23-а, у якій із ОСОБА_1 стягнуто податковий борг на загальну суму 156924,51 грн згідно податкового повідомлення-рішення №0-2403, правомірність прийняття якого є предметом оскарження у справі №600/7391/23-а, передано для примусового виконання до Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та державним виконавцем вказаного відділу вживаються відповідні заходи примусового виконання виконавчого листа №600/5610/23-а від 09.11.2023.

Вказане, на думку суду, ускладнить відновлення порушених прав позивача, оскільки у випадку скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та набрання рішенням суду законної сили, податковий борг по справі №600/5610/23-а на цей момент може бути стягнуто органами Державної виконавчої служби України, що призведе до того, що позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, у тому числі щодо повернення примусово стягнутих коштів, зокрема шляхом можливого ініціювання інших судових справ.

Таким чином, дослідивши подану заяву, суд приходить до висновку про наявність підстав для зупинення стягнення з ОСОБА_1 на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/560/23-а від 16.08.2023 у виконавчому провадженні №737111684, що перебуває на виконанні Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, - до набрання законної сили рішенням суду у справі №600/7391/23-а.

При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи №600/7391/23-а.

Тобто, виключно за результатами розгляду справи №600/7391/23-а по суті судом буде надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні №0-2403, на підставі якого з ОСОБА_1 рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі №600/5610/23 стягнуто податковий борг на загальну суму 156924,51 грн.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 N ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, за приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського суду з прав людини, який визнає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа "Verlagsgruppe News Gmbh проти Австрії" та "Libert проти Бельгії").

У справі "Мікалефф проти Мальти" Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Разом із тим, задоволення заяви про забезпечення для відповідача не несе будь-яких негативних наслідків, не покладає на відповідача додаткових обтяжень, не має невідворотній характер.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 378 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду - задовольнити.

2. Відстрочити виконання судового рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/5610/23-а від 21.09.2023, яким стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 156924,51 грн, та зупинити стягнення з ОСОБА_1 на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/560/23-а від 21.09.2023 у виконавчому провадженні №737111684, що перебуває на виконанні Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, - до набрання законної сили рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/7391/23-а.

3. Копію ухвали негайно надіслати сторонам та до Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України для виконання.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.О. Григораш