Справа № 460/26552/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2024 року м. РівнеСправа №460/26552/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу від 07.07.2023 №51;

зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком позивачу з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, а саме: з 02.04.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2023 позивачу виповнилося 63 роки, у зв`язку з чим 02.04.2023 він звернувся до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії за віком. Рішенням органу Пенсійного фонду відмовлено у призначення такої пенсії з підстав ненадання позивачем документів, які засвідчують неперебування його на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувача пенсії. Покликаючись до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, та Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території АР Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 234 від 02.06.2014, позивач зазначив, що територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів російської федерації. Тобто, необхідність витребування матеріалів паперової пенсійної справи стосується лише осіб, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. До того ж, витребовується справа органом, що призначає пенсію, а не особою, яка звертається за її призначенням. Зауважив, що він не проживає на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя з березня 2022 року, а фактичним місцем його проживання є м. Острог Рівненської області. Відтак, посилання відповідача на необхідність подання позивачем документів, що засвідчують неперебування заявника на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії, є безпідставним. Вважає, що внаслідок протиправного рішення органу Пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії за віком порушено гарантоване державою право позивача на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 17.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, а починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років. У разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2023 по 31.12.2023 - від 20 до 30 років. Вік позивача на момент звернення за призначенням пенсії (02.04.2023) становить 63 роки, а страховий стаж - 25 років 10 місяців. Згідно з поданими документами позивач зареєстрований на тимчасово окупованій території України - АР Крим, м. Алушта. До заяви про призначення пенсії позивач надав, зокрема, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.03.2022 №5620-. Жодних документів, які містять інформацію про припинення виплати пенсії або про неотримання пенсії за місцем реєстрації (АР Крим), до заяви не додано. Відповідач зауважив, що в органів Пенсійного фонду України в період дії правового режиму воєнного стану відсутні повноваження отримати від держави-агресора інформацію, зазначену в абзаці дев`ятому пункту 2.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Крім того, покликаючись до положень вищевказаного Порядку, зазначив, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів. Вважає, що приймаючи рішення від 07.07.2023 №51 про відмову в призначенні позивачу пенсії діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою та з березня 2022 року проживає в м. Острог Рівненського району Рівненської області, що підтверджується довідкою від 31.03.2022 №5620-, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Острозької міської ради.

Місце проживання позивача зареєстроване в м. Алушта Автономної Республіки Крим, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданому 16.08.1997 Кіровським РВ Миколаївського МУ УМВС України в Донецькій області.

02.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 07.07.2023 №51 ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії з підстав ненадання документів, які засвідчують неперебування його на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувача пенсії.

Копію такого рішення позивач отримав одночасно з листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 03.08.2023 №28329-25790/О-02/8-1700/23, наданого на його звернення через вебпортал Пенсійного фонду України.

Вважаючи таке рішення органу Пенсійного фонду протиправним, а свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст.45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема:

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Для призначення позивачу пенсії за віком органом Пенсійного фонду зараховано страхового стажу 25 років 10 місяців, який з урахуванням ч.2 ст.26 Закону №1058-ІV є достатнім для призначення позивачу такої пенсії в 2023 році по досягненню ним віку 63 роки.

Згідно з рішенням від 07.07.2023 №51 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав ненадання позивачем документів, які засвідчують неперебування його на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувача пенсії.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (поновлення, перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1).

Згідно з п.1.8 розділу І Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Розділ ІІ Порядку №22-1 визначає документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії (пп. 9).

Аналіз змісту вказаної правової норми свідчить на користь того, що заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта подається лише тими громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

Разом з тим, за змістом довідки від 31.03.2022 №5620- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживання позивача є м. Острог Рівненської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Враховуючи викладене, фактичним місцем проживання позивача є м. Острог Рівненської області, а документом, що підтверджує таке місце проживання, є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.03.2022 №5620- .

Суд зауважує, що підпунктом 9 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок одержання на запит документів про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії.

Отже, покладення відповідачем такого обов`язку не позивача не ґрунтується на приписах чинного законодавства України, а тому є протиправним.

Суд зазначає, що право на призначення пенсії громадянину України, який проживає на підконтрольній Україні території, не може бути поставлене в залежність від таких чинників, як відсутність чи неможливість витребування та отримання органом Пенсійного фонду України інформації від органів пенсійного фонду російської федерації.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (02.04.2023) він досяг віку 63 роки 0 місяців 1 день, та має страховий стаж понад 25 років.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії за віком відповідно до положень ч. 2 ст. 26 Закону №1058-IV.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на підставі його заяви від 02.04.2023.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту та відновленню шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує положення частини першої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, згідно з якою пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач досяг пенсійного віку 01.04.2023, а звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відбулося 02.04.2023, то порушене право ОСОБА_1 слід відновити з 02.04.2023.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності оскаржуваних дій, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.07.2023 №51 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 02.04.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 08 квітня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко