Справа № 440/9717/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 р.Справа № 440/9717/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2023, (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, повний текст складено 16.11.23 року) по справі № 440/9717/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 04.04.2023 № 0-1614.

В обґрунтування позову зазначив, що є засновником Фермерського господарства «Плада», яке виробляє товарну сільськогосподарську продукцію та власником нежитлової будівлі критого тіку із цільовим призначенням «сільськогосподарська будівля, яка передана ФГ «Плада» в повне господарське відання на підставі рішення від 30.06.2017 та акту приймання передачі майна від 30.06.2017.

Отже, сільськогосподарська будівля використовується сільськогосподарським виробником ФГ «Плада», а тому остання не є об`єктом оподаткування згідно пп. «ж» п. 266.2.2 ст. 266 ПК України.

Водночас, податковим органом не враховано вищенаведені обставини та помилково нараховано позивачу грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 позов задоволено.

ГУ ДПС у Полтавській області (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що сільськогосподарським виробником відповідно до пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України є юридична особа, натомість ОСОБА_1 як фізична особа, що має на праві власності об`єкт нежитлової нерухомості, призначений для використання у сільськогосподарській діяльності не є сільськогосподарським товаровиробником у розумінні положень ПК України.

Зауважує, що в інформаційних базах ДПС України відсутня інформація щодо передачі позивачем нежитлової будівлі в господарське відання ФГ «Плада», а отже останній не має право на отримання відповідної пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, не погоджується зі стягнутою судом першої інстанції сумою витрат на правову допомогу, посилаючись на її неспівмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на їх виконання, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином .

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 має у власності нежитлову сільськогосподарську будівлю - критий тік, загальною площею 3116,05 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , про що зазначено у витязі з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 30).

ОСОБА_1 є єдиним засновником Фермерського господарства " Плада", зареєстрованого 17.11.2010р, видами діяльності якого є вирощування зернових культур, насіння олійних культур, вирощування овочів, ягід, інших багаторічних культур, змішане сільське господарство, тощо.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України відносно позивача складено податкове повідомлення - рішення, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту нежитлової нерухомості за 2022 р. в розмірі 60 762,98 грн (а.с. 50).

Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а тому на нього розповсюджується податкова пільга, визначена п.п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України. Таким чином, податкове повідомлення рішення, прийняте контролюючим органом є протиправним.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.

Відповідно до пункту 266.1.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п. 266.2.1 ст. 266 ПК України).

За змістом пп. «ж» п. 266.2.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

З 1 січня 2019 року відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналізуючи наведені вище приписи норми підпункту «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, колегія суддів зазначає, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Залежно від періоду застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду лізинг, позичку).

Саме такі висновки щодо застосування норм права було неодноразово викладено у постановах Верховного Суду, зокрема від 22 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 806/2686/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17, від 09 травня 2023 року у справі № 380/10802/22.

Так, Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 р. № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 будівлі для тваринництва, 1271.2 будівлі для птахівництва, 1271.3 будівлі для зберігання зерна, 1271.4 будівлі силосні та сінажні, 1271.5 будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства, 1271.6 будівлі для тепличного господарства, 1271.7 будівлі рибного господарства, 1271.8 будівлі підприємств лісівництва і звірівництва, 1271.9 будівлі сільськогосподарського призначення інші.

Судом встановлено, що позивач має на праві приватної власності нежитлову будівлю - критий тік, розташований за адресою: Полтавська область, Козельщинський район, с. Пашківка, вул. Миру, 27/1, яка призначена для зберігання та обробки сільськогосподарської продукції, що вбачається з технічного паспорта на будівлю, та яка, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 відноситься до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (а.с. 32-38).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним засновником Фермерського господарства «Плада», предметом діяльності якого згідно КВЕД є: 01.11. вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.13. вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.25. вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; 01.29. вирощування інших багаторічних культур; 01.50. змішане сільське господарство; 01.61. допоміжна діяльність у рослинництві; післяурожайна діяльність; оброблення насіння для відтворення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 13-19).

Рішенням № 3 від 30.06.2017 ФГ «Плада» вирішено використовувати в своїй господарській діяльності нерухоме майно засновника ОСОБА_1 сільськогосподарську будівлю критий тік, загальною площею 3116,05 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за цільовим призначенням (а.с. 54).

Факт передачі ОСОБА_1 до господарського відання ФГ «Плада» будівлі критого тіку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується актом прийому-передачі нерухомого майна від 30.06.2017 (а.с. 55).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені документи підтверджують, що власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником та об`єкт нерухомості (будівля) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

В свою чергу, ФГ «Плада» вирощує сільськогосподарську продукцію на земельних ділянках загальною площею 64,35 га, що підтверджується звітами форми 29-сг та 4 сг (а.с. 39-49), а належна позивачу на праві власності будівля критий тік використовується для зберігання та обробки сільськогосподарської продукції.

Фермерське господарство, в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Отже, судом першої інстанції вірно зазначено про надання позивачем належних та достатніх доказів, які підтверджують факт безпосереднього використання ним вищезазначеного об`єкту нерухомості у сільськогосподарській діяльності.

Доводи апелянта про відсутність в інформаційних базах ДПС відомостей про передачу позивачем нежитлової будівлі фермерському господарству не спростовує вчинення останнім таких дій, що підтверджено під час судового розгляду належними доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки не є юридичною особою, колегія суддів зазначає наступне.

Загальні підходи до визначення поняття сільськогосподарського виробника сформульовані у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 160/9061/20, від 1 квітня 2021 року у справі № 820/6752/16, від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17.

У цих постановах Верховний Суд зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Разом з тим, визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечить його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Зазначене дає підстави для висновку, що в розумінні підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Колегія суддів зауважує, що обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача.

Відповідач в межах спірних правовідносин не довів, що будівля нерухомості, належна позивачу на праві власності, не є будівлею сільськогосподарського призначення та впродовж 2022 р. використовувалась ним у будь-якій іншій, відмінний від сільськогосподарської діяльності спосіб.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірна нежитлова будівля не є об`єктом оподаткування, відповідно до п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Щодо доводів скаржника про безпідставне стягнення судом першої інстанції витрат на правову допомогу на користь позивача, колегія суддів зазначає, що судовим рішенням відмовлено у задоволенні заяви про стягнення таких витрат, а стягнуто лише витрати зі сплати судового збору.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 по справі № 440/9717/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 08.04.2024 року