Справа № 120/12679/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12679/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух Віталій Михайлович

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

09 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо призначення пенсії.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 21.12.2023 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 41 від 25 травня 2023 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 18.05.2023 року, з урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що період роботи позивача з 01.09.199 по 03.02.2003 на посаді медичної сестри милосердя в Шаргородському Райкомі Товариства Червоного Хреста не був зарахований до її спеціального стажу, оскільки такий заклад як Всеукраїнську добровільна громадська гуманітарна організація Товариство Червоного Хреста не включено до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсії за вислугу років, а тому

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.05.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення № 41 від 25 травня 2023 року про відмову у призначенні пенсії, яким відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 26 років 6 місяців, згідно пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Із Форми РС-право /а.с. 10/ встановлено, що ОСОБА_1 до спеціального стажу не зараховано періоди роботи з 01 вересня 1993 року по 03 лютого 2003 року на посаді патронажної медичної сестри милосердя в Шаргородському райкомі Товариства Червоного Хреста.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-IV), є Закон України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII).

Згідно з положеннями пунктів 2-1, 16 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.11.2017 №2148-VIII право на пенсію за вислугу років мають особи, які на день набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, передбачений статтею 55 Закону №1788-XII. Пенсія за вислугу років призначається за їх зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ від 05.11.1991 право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України:

- станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років;

- станом на 01 січня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

- станом на 11.10.2017 року - не менше 26 років 6 місяців.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Тобто, до досягнення 55 років, право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше 25 років - станом на 01 квітня 2015 року, не менше 25 років 6 місяців - станом на 01 січня 2016 року і не менше 26 років 6 місяців - станом на 11.10.2017.

Отже, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров`я за наявності спеціального стажу роботи.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397 було затверджено Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров`я, яким визначалось, що лікарям і іншим працівникам охорони здоров`я в стаж роботи за фахом, окрім роботи в установах, організаціях і посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховується праця в системі товариств Червоного Хреста і Червоного Півмісяця.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Законом України «Про дерадянізацію законодавства України» від 21.04.2022 №2215-IX наведено виключний перелік законодавчих актів органів державної влади і органів державного управління Союзу РСР, що не застосовуються на території України. При цьому, наведена апеляційним судом постанова є чинною та до даного переліку не входить.

Згідно із пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці. Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічих закладах, діагностичних центрах, мають право на пенсію за вислугу років.

При цьому, у примітках до Переліку №909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Також слід зазначити, що згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України №229 від 23.11.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників закладів охорони здоров`я та соціального захисту населення», відповідно до положень якого було затверджено тарифний розряд молодшій сестрі милосердя.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.05.96 N 565 "Про упорядкування умов оплати праці працівників окремих галузей бюджетної сфери" наказом Міністерства охорони здоров`я України N 274 від 04.09.1996 було затверджено схеми посадових окладів (ставок заробітної плати) працівників закладів охорони здоров`я та соціального захисту населення, зокрема окладів молодшого медичного персоналу, в тому числі, схемні посадові оклади працівників служб милосердя та відділень соціальної допомоги вдома самотнім непрацездатним громадянам.

Схемні оклади працівників територіальних центрів соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, відділень соціальної допомоги вдома і служб милосердя було затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України: від 06.04.2001 № 161/137 "Про впорядкування та затвердження Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11.04.2001 за № 333/5524.

Разом з тим, середній медичний персонал це особи, які отримали спеціальну освіту та відповідну кваліфікацію в середніх медичних навчальних закладах і допущені в установленому порядку до медичної діяльності. Середній медичний персонал надає долікарську медичну допомогу, здійснює догляд за хворими, виконує під керівництвом лікаря профілактичну, діагосностичну, лікувально-реабілітаційну, санітарно-противоепідемічну і організаторську роботу.

До складу середнього медичного персоналу входять фельдшера, акушерки, медичні сестри, санітарні фельдшери, фельдшери-лаборанти, рентгено-лаборанти, зубні лікарі, зубні техніки та інші.

Медична сестра працює у лікувально-профілактичному або дошкільному закладі під керівництвом лікаря, виконує його призначення, забезпечує належний догляд за хворими та дітьми, веде спостереження за станом їх здоров`я, надає невідкладну долікарську допомогу і бере участь у гігієнічному вихованні населення та пропаганді здорового способу життя. Специфіка діяльності медсестер визначається типом і профілем установи (відділення), в якому вона працює, а також займаної посади.

Відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2010 професії сестра медична та сестра медична милосердя мають однаковий код професії (КП) 3231, а також однаковий номер у довіднику кваліфікаційний характеристик працівників (ДКХГІ) 78.

Положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 №1290 "Про затвердження списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці" надано право медичним сестрам Товариства Червоного Хреста на додаткову відпустку тривалістю 7 днів, що додатково підтверджує ототожнення законодавцем медичної сестри та сестри медичної милосердя.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України "Про Товариство Червоного Хреста України", Товариство Червоного Хреста України є всеукраїнською добровільною громадською гуманітарною організацією. Товариство допомагає державі у наданні медичної і гуманітарної допомоги під час збройних конфліктів та в мирний час, бере участь у наданні міжнародної допомоги у разі катастроф і надзвичайних ситуацій, забезпечує медико-соціальну допомогу найменш соціально захищеним верствам населення.

Згідно з статтею 10 Закону України "Про Товариство Червоного Хреста України", товариство та його місцеві організації з моменту їх державної реєстрації набувають статусу юридичної особи відповідно до законодавства України.

Відповідно до статті 32 Закону України "Про Товариство Червоного Хреста України", на всіх працівників Товариства, які працюють за трудовим договором у системі Товариства, поширюється законодавство України про працю, соціальне забезпечення і соціальне страхування.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачу до спеціального стажу не зараховано періоди роботи з 01 вересня 1993 року по 03 лютого 2003 року на посаді патронажної медичної сестри милосердя в Шаргородському райкомі Товариства Червоного Хреста.

При цьому, як свідчать записи в трудовій книжці ОСОБА_1 , остання в період з 01.09.1993 по 03.02.2003 працювала на посаді медичної сестри милосердя в Шаргородському Райкомі Товариства Червоного Хреста.

З огляду на вказане та беручи до уваги віднесення законодавцем середнього медичного персоналу Товариства Червоного Хреста України до працівників охорони здоров`я, освіти та соціальної допомоги у зв`язку із специфічною роботою із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність, присвоєння тарифних розрядів, роботу медичної сестри милосердя під керівництвом лікаря, виконання його призначення, та забезпечення належного догляду за хворими та дітьми, ведення спостереження за станом їх здоров`я, надання невідкладної долікарської допомоги і участь у гігієнічному вихованні населення та пропаганді здорового способу життя, як у воєнний, так і в мирний час, відсутності відмінностей у Класифікаторі професій між сестрою медичною та сестрою медичною милосердя, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до спеціального стажу позивача періоду роботи з 01.09.1993 по 03.02.2003 на посаді медичної сестри милосердя в Шаргородському Райкомі Товариства Червоного Хреста.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відмова позивачу в призначені пенсії за віком є передчасною, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 41 від 25 травня 2023 року не обґрунтоване, в зв`язку з чим наявні підстави для визнання його протиправним та як наслідок скасування.

Також, суд першої інстанції вмотивовано звернув увагу на те, що функції органів Пенсійного фонду щодо обчислення спеціального стажу особи та призначення пенсії за вислугу років відносяться до виключної компетенції відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.