Справа № 440/9073/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа №440/9073/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акта, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

визнати протиправним та скасувати окреме положення індивідуального акта - наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2023 №98, викладене в витягу з наказу відносно ОСОБА_1 в абзаці 7 пункту 1.1 Витягу, а саме: "Виплатити капітану ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" (військовослужбовцям, які звільняються з військової служби під час воєнного стану в тому числі за віком, станом здоров`я, тощо) за повних 13 місяців служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення";

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" (військовослужбовцям, які звільняються з військової служби під час воєнного стану в тому числі за віком, станом здоров`я, тощо) за повних 13 місяців служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" (військовослужбовцям, які звільняються з військової служби під час воєнного стану в тому числі за віком, станом здоров`я, тощо) за повних 13 місяців служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття наказу про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 за час перебування на стаціонарному лікуванні, а саме в період з 01.01.2023 по 06.01.2023 (шість днів), в період з 09.01.2023 по 27.01.2023 (19 днів) та в період з 02.03.2023 по 11.03.2023 (10 днів) у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти наказ про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в період з 01.01.2023 по 06.01.2023 (шість днів), в період з 09.01.2023 по 27.01.2023 (19 днів) та в період з 02.03.2023 по 11.03.2023 (10 днів) у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні в період з 01.01.2023 по 06.01.2023 (шість днів), в період з 09.01.2023 по 27.01.2023 (19 днів) та в період з 02.03.2023 р. по 11.03.2023 (10 днів) у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що він 27.02.2022 призваний на військову службу під час мобілізації на період дії воєнного стану та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а 08.04.2023 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з огляду на звільнення з військової служби у відставку за станом здоров`я. При звільненні з військової служби позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога за повних 13 місяців служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення, що на його переконання є помилковим, оскільки він має право на одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 13 місяців служби, як те передбачено частиною другою статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Також позивач звертав увагу на те, що внаслідок отримання мінно-вибухової травми під час безпосередньої участі у захисті Батьківщини він у період з 01.01.2023 по 06.01.2023, з 09.01.2023 по 27.01.2023, з 02.03.2023 по 11.03.2023, а тому має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі до 100000,00 грн у розрахунку пропорційно на місяць.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 46-54/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що позивач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на період дії воєнного стану, а тому одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби йому виплачена у розмірі, передбаченому пунктом 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460, тобто у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби.

Щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за період лікування представник відповідача зауважив, що така допомога за період з 01.01.2023 по 06.01.2023 та з 09.01.2023 по 27.01.2023 позивачу нарахована й виплачена на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.03.2023 №122 та від 03.05.2023 №167. Водночас підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 02.03.2023 по 11.03.2023 немає, оскільки в цей період позивача було направлено до медичного закладу з метою визначення ступеня придатності до військової служби, а не через необхідність лікування внаслідок бойового поранення.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до пункту 2 частини шостої цієї статті, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

ОСОБА_1 27.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" призваний на військову службу під час мобілізації на період дії воєнного стану та зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджено витягом з послужного списку /а.с. 14/ та копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.02.2022 №33 /а.с. 65/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.12.2022 №320, згідно бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2022 №79, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій капітана ОСОБА_1 , командира 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з 10.12.2022 вважати таким, що прибув в район виконання бойових (спеціальних) завдань /а.с. 15/.

01.01.2023 під час обстрілу підрозділами збройних сил російської федерації населеного пункту с. Іскрівщина Сумського району Сумської області позивач отримав поранення: мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, баротравму, що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями документів та не заперечується відповідачем /а.с. 16, 18, 21, 22, 26/.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.01.2023 №1 позивач вибув на лікування до комунального некомерційного підприємства Білопільської міської лікарні та перебував на лікуванні з 01.01.2023 по 06.01.2023 /а.с. 18, 19/.

У період з 09.01.2023 по 27.01.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Кременчуцький обласний клінічний шпиталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради, що підтверджено копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.01.2023 №32 /а.с. 20/.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 №30 капітана ОСОБА_1 , командира 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з 30.01.2023 вважати таким, що прибув з лікування і приступив до виконання службових обов`язків /а.с. 64/.

22.02.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 видане направлення №790 з метою визначення ступеня придатності ОСОБА_1 до військової служби та на цій підставі позивач з 02.03.2023 по 11.03.2023 перебував у стаціонарі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) /а.с. 23/.

10.03.2023 госпітальною ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_2 за направленням командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 №790 з метою визначення ступеню придатності до військової служби проведено медичний огляд ОСОБА_1 та складено свідоцтво про хворобу №51, за висновком якого позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку /а.с. 24-25/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2023 №98 капітана ОСОБА_1 , командира 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , призваного на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022, звільненого наказом начальника Регіонального управління сил ТрО " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (по особовому складу) від 27.03.2023 №90 у відставку за підпунктом "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за станом здоров`я, з 08.04.2023 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 /а.с. 56-57/.

Цим наказом визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (військовослужбовцям, які звільняються з військової служби під час воєнного стану, в тому числі за віком, станом здоров`я тощо) за повних 13 місяців служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення.

Не погодившись з розміром одноразової грошової допомоги, а також стверджуючи про невиплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 01.01.2023 по 06.01.2023, з 09.01.2023 по 27.01.2023, з 02.03.2023 по 11.03.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

За змістом абзацу четвертого статті 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

За приписами частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У силу абзацу другого частини другої статті 2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Як визначено частиною четвертою статті 2 Закону №2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я.

Водночас у частині другій статті 15 Закону №2011-XII також передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям деталізовані приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.06.2018 №260 (надалі - Порядок №260).

Пунктом 4 розділу ХХХІІ Порядку №260 передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні зі служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 (надалі - Порядок №460), Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Також пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

У абзаці першому пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - постанова №168, у редакції на дату спірних відносин), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, (...) виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) /абзац четвертий пункту 1 постанови №168/.

Абзацом п`ятим пункту 1 постанови №168 визначено відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, (...), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 Порядок №260 доповнено розділом XXXIV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану", що застосовується з 01.02.2023.

За змістом пункту 10 цього розділу у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які (...) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір виник з приводу визначення розміру одноразової грошової допомоги, нарахованої та виплаченої позивачу при звільненні з військової служби, а також нарахування та виплати позову додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови №168 за період з 01.01.2023 по 06.01.2023, з 09.01.2023 по 27.01.2023, з 02.03.2023 по 11.03.2023.

Суд враховує, що позивач 27.02.2022 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на період дії воєнного стану.

Відповідач у наказі від 08.04.2023 №98 визначив за необхідне виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за повних 13 місяців служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення, як те передбачено наведеними вище приписами частини другої статті 15 Закону №2011-XII, пункту 4 розділу ХХХІІ Порядку №260, пункту 1 Порядку №460.

Доводи позивача про те, що його звільнено з військової служби за станом здоров`я, а тому одноразова грошова допомога при звільненні йому мала бути нарахована й виплачена у розмірі 50% місячного грошового забезпечення суд визнає помилковими, оскільки позивач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на період дії воєнного стану, станом на 24.02.2022 не перебував на військовій службі.

Як наслідок, розмір одноразової грошової допомоги відповідачем правомірно визначений відповідно до Порядку №460.

При цьому суд також звертає увагу на те, що запропонований позивачем у позовній заяві спосіб обчислення розміру одноразової грошової допомоги (50% місячного грошового забезпечення за кожен календарний місяць військової служби) не передбачений законом, адже у пункті 1 частини другої статті 15 Закону №2011-XII визначено право військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Так, позивач військову службу за мобілізацією проходив у період з 27.02.2022 по 08.04.2023, тобто у такому разі він матиме право на одноразову грошову допомогу лише за один календарний рік військової служби, розмір якої складе 50% місячного грошового забезпечення.

Натомість обчислений відповідачем розмір одноразової грошової допомоги становить 4% місячного грошового забезпечення за 13 повних календарним місяців військової служби, тобто загалом 52% місячного грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно визначив розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 .

Також суд враховує, що позивачу нарахована та фактично виплачена додаткова винагорода за період з 01.01.2023 по 06.01.2023 та з 09.01.2023 по 27.01.2023, на підтвердження чого до матеріалів справи залучені витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.03.2023 №122 /а.с. 58-60/, від 03.05.2023 №167 /а.с. 61-63/ та розрахунковим листом про нарахування й виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за січень 2023 року /а.с. 72/.

Тож підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період з 02.03.2023 по 11.03.2023, суд виходить з таких міркувань.

Виходячи з наведених вище положень пункту 1 постанови №168 та пункту 10 розділу XXXIV Порядку №260 додаткова винагорода у розмірі до 100000,00 грн на місяць виплачується у двох випадках:

1) перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

2) перебування військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

За встановлених обставин цього спору відповідач посилався на відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період з 02.03.2023 по 11.03.2023, стверджуючи про те, що позивач у згаданий період не перебував на стаціонарному лікуванні (як те наведеним вище приписом пункту 10 розділу XXXIV Порядку №260 визначено умовою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди), а проходив медичне обстеження у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) за направленням командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 №790 з метою визначення ступеню придатності до військової служби.

Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд звертає увагу на таке.

У матеріалах справи наявна копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого №861 /а.с. 23/, зі змісту якої слідує, що капітан ОСОБА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 у період з 02.03.2023 по 11.03.2023 перебував у стаціонарі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ).

Згадана виписка містить відомості про проведене лікування /а.с. 23, зі звороту/, а також обставини госпіталізації: отримання травми під час виконання бойового завдання 01.01.2023 /а.с. 23/.

Тож, з урахуванням перебування позивача у стаціонарі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) у період з 02.03.2023 по 11.03.2023 та зважаючи на наявні відомості про проведення лікування позивача у цей період у зв`язку з пораненням, отриманим 01.01.2023 під час захисту Батьківщини, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період перебування позивача на лікуванні з 02.03.2023 по 11.03.2023.

А тому, позов у цій частині належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач від сплати судового збору звільнений, оскільки цей спір стосувався виплати грошового забезпечення військовослужбовцю.

Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

Тож підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акта, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 02.03.2023 по 11.03.2023 (10 днів) у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 02.03.2023 по 11.03.2023 (10 днів) у розмірі 100000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба