Справа № 240/6342/24
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/6342/24

категорія 106020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 до Військової частина НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення військової частини НОМЕР_1 , оформлене листом від 22.01.2023 №641, про відмову ОСОБА_1 (законному представнику (матері) ОСОБА_2 ) у виплаті грошового забезпечення ОСОБА_3 .

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2023 №81 у частині "солдата ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок військових дій, спричиненими іншими видами вибухів та уламків, у зв`язку зі смертю виключити з 14 жовтня 2022 року зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення".

Визнати протиправним та скасувати наказ командира 5 окремого штурмового полку (по особовому складу) військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2023р. №66-РС у частині "солдата ОСОБА_3 який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок військових дій, спричиненими іншими видами вибухів та уламків, у зв`язку зі смертю виключити з 14 жовтня 2022 року зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення".

Визнати протиправною бездіяльність відповідача - військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (законному представнику (матері) ОСОБА_2 ) грошового забезпечення ОСОБА_3 , в тому числі додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 гривень на місяць пропорційно часу перебування зниклим безвісти ОСОБА_3 за період часу з 13.10.2022 по 19.03.2023.

Зобов`язати відповідача - військову частину НОМЕР_1 видати наказ, згідно якого нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (законному представнику (матері) ОСОБА_2 ) грошове забезпечення ОСОБА_3 , в тому числі додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу перебування зниклим безвісти ОСОБА_3 за період часу з 13.10.2022по 19.03.2023.

Зобов`язати відповідача - військову частину НОМЕР_1 нарахувати грошове забезпечення ОСОБА_3 у зв`язку з його зникненням безвісти з 13.10.2022 із включенням до складу грошового забезпечення посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, а також індексації грошового забезпечення і додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168, розмір якої збільшується до 100000 грн. з розрахунку за місяць пропорційно часу перебування зниклим безвісти ОСОБА_3 за період часу з 13.10.2022 по 19.03.2023 та здійснювати виплату грошового забезпечення на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Перевіряючи позовну заяву на відповідність нормам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що вона підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

За приписами ч.1 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно нормами п.4, 5 ч.5 ст. 160 КАС України визначено, що у позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що вона звертається з позовом в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 .

В той же зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 не погоджується з відмовою у виплаті саме їй грошового забезпечення зниклого безвісті ОСОБА_3 , а не їх малолітній дитині. При цьому, ОСОБА_1 не перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_3 .

Зокрема, спірним листом від 22.01.2023 №641 ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошового забезпечення ОСОБА_3 . Малолітній дитині грошове забезпечення виплачувалось.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 звертається до суду з вказаним позовом в своїх інтересах, а не в інтересах дитини, як вказує про це у позові.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з тим, позивач у позовній заяві не обґрунтовує яким чином порушуються її права наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2023 №81, №66-РС у частині солдата ОСОБА_3 , з огляду на те, що вона з померлим ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі, є розлучені.

Щодо строків звернення з позовом.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач оскаржує накази в/ч НОМЕР_1 від 19.03.2023 №81, №66-РС та рішення військової частини НОМЕР_1 , оформлене листом від 22.01.2023 №641, про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошового забезпечення ОСОБА_3 .

Разом з тим, з вказаним позовом позивач звернулася 01.04.2024, тобто з пропуском шестимісячного строку.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення з позовом, посилається на неодноразове намагання вирішити спірне питання у позасудовому порядку.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен був дізнатись", що містяться у частині 2 статті 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1)поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Також чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Пунктами 6, 7 частини 5 статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на пред`явлення позову, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема, стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі подання її у строки, встановлені КАС України або іншими законами, для чого особа має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Разом з тим, зміст доводів позивача не свідчить про те, що вона не мала об`єктивної можливості звернутися до суду за захистом своїх прав у строк, встановлений КАС України.

У листі від 22.01.2023 №641 в/ч НОМЕР_1 було чітко зазначено про відмову у виплаті грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 та одночасно роз"яснено, про право на оскарження рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення до суду.

Отже, саме з вказаного листа позивачу було відомо про пушення її прав.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача на досудове врегулювання спору, оскільки законодавством не передбачено порядку та можливості досудового врегулювання спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності відповідача.

Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою.

Вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду визнаються неповажними, а тому заява про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI).

Згідно ст.1 Закону №3674-VI судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 4 Закону №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду позовної заяви фізичною особою ставка судового збору позовних вимог немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 встановлений в розмірі 3028,00 гривень.

Позивачем у позові заявлено 4 вимоги немайнового характеру.

Відтак, сума судового збору, яку необхідно сплатити становить 4844,80 грн. (1211,20 грн.*4).

Відповідно до ч.1,2 ст.169 КАСУ суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання до суду:

-уточненої позовної заяви, з урахуванням вказаних недоліків у 2-х прим.;

-обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення з позовом, з іншими причинами, які стали підставою для пропуску такого строку;

- доказів сплати судового збору в сумі 4844,80 грн.

Судовий збір необхідно сплатити за наступними реквізитами: за такими реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Жит.обл/ТГ м.Житомир/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37976485 ; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA4006797; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу*;101; РНОКПП позивача; Судовий збір, за позовом_____, Житомирський окружний адміністративний суд.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя О.В. Капинос