Справа № 520/35690/23
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

08 квітня 2024 року №520/35690/23

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_2 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської обласної прокуратури, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної прокуратури за запитом ОСОБА_2 від 28 листопада 2023 року;

- зобов`язати Харківську обласну прокуратуру надати відповідь на запит ОСОБА_2 від 28 листопада 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 листопада 2023 року ним засобами електронного зв`язку із використанням КЕП керівнику Харківської обласної прокуратури Фільчакову О.В. подано запит про надання інформації щодо результатів розгляду та вирішення заяв від 03 та 13 листопада 2023 року за вказаними з запитах питаннях. Однак, відповідач належної та повної відповіді на запит від 28.11.2023 не надав, чим, на думку позивача, порушив його права, визначені Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача - К.Крупська, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти заявлених позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що звернення ОСОБА_2 від 28.11.2023 розглянуто у відповідності до положень Закону України "Про звернення громадян" та Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженої наказом Офісу Генерального прокурора від 06.08.2020 №363, відповідь у формі листа від 05.12.2023 за №15/1-11993вих23 (№15/1-4138-23) направлена заявнику простою кореспонденцією на його поштову адресу. Таким чином, Харківська обласна прокуратура діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

28 листопада 2023 року засобами електронного зв`язку із застосуванням кваліфікованого електронного підпису на електронну адресу Харківської обласної прокуратури надійшов запит на ім`я керівника Харківської обласної прокуратури Фільчакова О.В. за вхідним №59250-23, в якому ОСОБА_2 просив надати інформацію щодо результатів розгляду та вирішення його заяв від 03 та 13 листопада 2023 року за вказаними питаннями.

Листом від 05.12.2023 №15/1-4138-23 (№15/1-11993вих-23) Харківська обласна прокуратура повідомила позивача, що обласною прокуратурою розглянуто в межах компетенції звернення від 28.11.2023 щодо надання інформації про результати розгляду та вирішення звернень ОСОБА_2 від 03.11.2023 щодо законності використання ФГ ОСОБА_3 земельних ділянок, розташованих на території Барвінківської територіальної громади Ізюмського району, та з інших питань, а також від 13.11.2023 щодо законності використання ПП ОСОБА_4 земельних ділянок, розташованих на території Барвінківської територіальної громади Ізюмського району, та з інших питань.

Встановлено, що 23.11.2023 за вхідним №58355-23 до обласної прокуратури надійшло звернення від 03.11.2023 щодо законності використання ФГ ОСОБА_3 земельних ділянок, розташованих на території Барвінківської територіальної громади Ізюмського району, та з інших питань. За наслідками розгляду, відповідно до ст.7 Закону України "Про звернення громадян", звернення від 03.11.2023 направлено за належністю для розгляду по суті керівнику Ізюмської окружної прокуратури Харківської області, про що заявника повідомлено листом від 27.11.2023 за №15/11-1159вих-23.

Крім того, 23.11.2023 за вхідним №58356-23 до обласної прокуратури надійшло звернення від 13.11.2023 щодо законності використання ФГ ОСОБА_3 земельних ділянок, розташованих на території Барвінківської територіальної громади Ізюмського району, та з інших питань, а також від 13.11.2023 щодо законності використання ПП ОСОБА_4 земельних ділянок, розташованих на території Барвінківської територіальної громади Ізюмського району, та з інших питань. За наслідками розгляду, відповідно до ст.7 Закону України "Про звернення громадян", звернення від 13.11.2023 направлено за належністю для розгляду по суті керівнику Ізюмської окружної прокуратури Харківської області, про що заявника повідомлено листом від 27.11.2023 за №15/11-1159вих-23.

Також відповідачем повідомлено заявника, що згідно з даними інформаційної системи "Система електронного документообігу органів прокуратури України" інформації щодо надходження та реєстрації в обласній прокуратурі інших звернень ОСОБА_2 , окрім вказаних вище, не встановлено.

Позивач в позовній заяві стверджує, що не отримував відповідь на звернення від 28.11.2023 року від Харківської обласної прокуратури, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суспільні відносини з приводу розгляду та вирішення звернень громадян, а також обігу наданої у відповідь на такі звернення інформації унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII, Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII (далі за текстом - Закон №2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 20 Закону №2657-XII встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Питання практичної реалізації громадянами України, наданого їм статтею 40 Конституції України, права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96 (далі - Закон № 393/96).

Згідно з частиною першою ст.1 Закону №393/96, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону №393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до статті 5 Закону №393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону №393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (частина 3 статті 7 Закону №393/96).

Статтею 15 Закону №393/96 визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону №393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналізуючи вказані норми права суд доходить висновку, що звернення, яке відповідає вимогам Закону №393/96, повинно бути прийнято, всебічно та повно розглянуто у встановлені законом строки, та за наявності для того підстав, суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого входить вирішення спірного питання, повинен вжити усіх передбачених законом заходів для поновлення порушеного права особи та усунення причин та умов, які сприяли порушенням. За загальним правилом звернення громадян підлягають розгляду тим суб`єктом, якому вони адресовані. Якщо вирішення порушеного у зверненні питання не належить до повноважень відповідного органу, він повинен переслати його за належністю і повідомити про це громадянина, який подав звернення, для чого встановлено п`ятиденний строк.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №804/9185/15.

Порядок і строки розгляду всіх звернень громадян, юридичних осіб, які надходять до органів прокуратури в усній чи письмовій формі, звернень і запитів народних депутатів України, комітетів Верховної Ради України, депутатів місцевих рад, адвокатських запитів (далі - звернення і запити), здійснення контролю за результатами їх розгляду, а також основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян в Офісі Генерального прокурора, у тому числі у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, регіональних (обласних), місцевих (окружних) прокуратурах, військових (спеціалізованих) на правах регіональних (обласних) і місцевих (окружних) прокуратурах (далі - регіональні (обласні), місцеві (окружні) прокуратури) визначені Інструкцією про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора від 06.08.2020 №363.

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції №363 розглянутими вважаються звернення, у тому числі дублетні, які направлено до інших відомств чи прокуратури нижчого рівня, повернуто заявникам або залишено без розгляду, вирішено по суті заявлених вимог.

Пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що порядок вирішення звернень і запитів визначається керівником органу прокуратури, його заступниками, керівниками самостійних структурних підрозділів Офісу Генерального прокурора, регіональних (обласних прокуратур).

За змістом пунктів 7-9 розділу ІІІ Інструкції №363 передбачено, що за результатами вирішення звернень приймається одне з таких рішень: задоволено - наведені у зверненні доводи визнано обґрунтованими (надано відповідну інформацію, прийнято відповідне процесуальне рішення за результатами розгляду скарги на дії, рішення слідчого або прокурора згідно з вимогами КПК України; пред`явлено позов, здійснено вступ у справу, порушену за позовом іншої особи, внесено апеляційну, касаційну скаргу або заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами під час представництва в суді; внесено документ реагування згідно зі статтею 26 Закону України "Про прокуратуру", задоволено прохання про особистий прийом заявника, надано для ознайомлення матеріали перевірки за зверненням тощо); відмовлено у задоволенні (відхилено) - вимоги заявника, викладені у зверненні, визнано необґрунтованими; роз`яснено - надано роз`яснення щодо компетенції органів прокуратури, вимог законодавства, у тому числі надано усні роз`яснення на усні звернення під час особистого прийому.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі порушені у ньому питання, заявнику надано відповідь у встановленому порядку.

Відповідь за результатами вирішення звернення надається тим органом прокуратури, якому його надіслано і до компетенції якого належить вирішення порушених у ньому питань. Відповідь на колективне звернення направляється тому громадянину, який підписав його першим або поштова адреса якого вказана для інформування інших заявників, а на вимогу - кожному громадянину, який підписав звернення.

У разі відмови в задоволенні звернень у відповіді зазначаються мотиви прийнятого рішення з посиланням на норми законодавства, а також роз`яснюється порядок його оскарження, у необхідних випадках долучається копія процесуального рішення (пункт 10 розділу ІІІ Інструкції).

Підпунктом 3 пункту 11 розділу ІІІ Інструкції №363 визначено, що остаточна відповідь заявнику про відмову в задоволенні звернення надається керівником прокуратури з одночасним повідомленням про припинення розгляду звернення згідно з вимогами законодавства.

Поряд з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених вказаним Законом.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Суд звертає увагу позивача, що Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Як зазначав суд вище під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Разом з тим, згідно з нормами частини другої статті 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Варто зауважити, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 ЗУ №393/96-ВР) до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.

Як запит на інформацію розуміють прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (стаття 19 Закону №2939-VI). Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі №9901/390/21.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

До того ж Закон №2939-VI не поширюється на відносини у сфері звернень громадян щодо проведення аналізу правових норм стосовно конкретних обставин, повідомлених запитувачем інформації, тощо.

Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям "відображеності та задокументованості") і знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Велика палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі "Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary" (заява №18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин. Для цього, серед критеріїв, має бути оцінено чи є інформація готовою та доступною. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.

Отже, запитувана інформація повинна бути готовою та доступною, міститися, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №420/27593/21.

Відтак, суд погоджується із доводами відповідача, що звернення позивача за своєю суттю не є запитом на інформацію в розумінні Закону "Про доступ до публічної інформації", оскільки не передбачає надання уже відображеної та задокументованої інформації будь-якими засобами, тому має бути розглянута у відповідності до положень Закону України "Про звернення громадян".

Судом з листа від 05.12.2023 №15/1-4138-23 (№15/1-11993вих-23) встановлено, що Харківська обласна прокуратура надала ОСОБА_2 відповідь на запит від 28.11.2023 року, з посиланням на Закон України "Про звернення громадян", щодо стану розгляду його звернень від 03.11.2023 та 13.11.2023 року.

В якості додатків до листа долучено копію листів Харківської обласної прокуратури від 27.11.2023 №15/1-р-23 та 15/1-р-23 про направлення за належністю звернень ОСОБА_2 . Керівнику Ізюмської окружної прокуратури, в порядку ст.7 Закону України "Про звернення громадян".

Також представник прокуратури в письмовому відзиві на позов вказав, що відповідь на звернення позивача направлено простим поштовим відправленням у відповідності до вимог п.8.2, п.8.17 Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 12.02.2017 №27, що підтверджується списком згрупованих простих відправлень, що пересилаються в межах України від 06.12.2023 року, поданих в поштове відділення №1 м.Харків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що звернення ОСОБА_2 від 28.11.2023 розглянуто у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян", Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора від 06.08.2020 №363", про що позивача у встановленому законом порядок повідомлено належним чином. Твердження позивача щодо бездіяльності Харківської обласної прокуратури є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у заловоленні позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки, позивач звільнений від його сплати на підставі пункту 9, 10 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківської обласної прокуратури (вул.Б.Хмельницького, буд.4, м.Харків, 61050, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 08 квітня 2024 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО