Справа № 460/3871/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/3871/21 пров. № А/857/75/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року, постановлену головуючим суддею Нор У.М. у м. Рівне, у справі №460/3871/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про визнання дій та бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі №460/3871/21 визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі №460/3871/21 набрало законної сили 09.12.2021.

Ухвалою суду від 17.01.2022 замінено у справі №460/3871/21 відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на правонаступника - Департамент соціальної політики Рівненської міської ради.

06.12.2023 позивачем подано до Рівненського окружного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі №460/3871/21, в якій заявник просив зобов`язати Департамент соціальної політики Рівненської міської ради подати звіт про виконання рішення суду у 30-денний строк.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд обґрунтовував тим, що підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні, оскільки заявником не надано доказів ухилення відповідача від виконання судового рішення після набрання ним законної сили.

Суд першої інстанції вказав, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності необхідного фінансового забезпечення є невиконанням судового рішення з незалежних від суб`єкта владних повноважень причин.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою заяву про встановлення судового контролю задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачем в добровільному порядку не виконується рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі №460/3871/21 протягом 28 місяців. Звертає увагу, що відсутність коштів для виплати позивачу не може бути підставою для невиконання рішення суду.

Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів при наданні оцінки законності та обгрунтованості оскаржуваної ухвали виходить з наступного.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, а виконання рішення забезпечується, зокрема, і шляхом встановлення судового контролю у вигляді подання звіту про виконання судового рішення.

Колегія суддів наголошує, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача (боржника) з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Тобто, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, але таке право має використовуватись судом залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 23.06.2020 у справі №802/357/17-а та у додатковій постанові від 31.07.2018 у справі № 235/7638/16-а.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19 висловлено позицію, відповідно до якої адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Як вбачається зі змісту заяви, обґрунтовуючи необхідність встановлення судового контролю, позивач зазначає, що відповідачем не виконано рішення суду в частині виплати допомоги.

З матеріалів встановлено, що Департамент соціальної політики Рівненської міської ради листом №П-1362 від 19.04.2023 повідомив позивача, що Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради було направлено потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень до Департаменту соціальної політики Рівненської обласної державної адміністрації. Після надходження коштів щорічна разова допомога до 5-го травня за 2020 рік в розмірі 6800 грн. буде перерахована на рахунок, відкритий в установі уповноваженого банку.

Аналогічний лист було направлено позивачу на його звернення і 07.07.2023 під номером №08-2125.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що листи-відповіді Департаменту соціальної політики Рівненської обласної державної адміністрації, направлені позивачу, не свідчать про ухилення відповідача від виконання рішення суду або його невиконання. Навпаки, із змісту цих листів вбачається, що відповідачем вживаються усі залежні від нього заходи для виконання рішення суду в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на нього.

Апеляційний суд зазначає, що виділення коштів з державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради.

Відповідно до частини 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно пунктів 20, 29 статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Колегія суддів звертає увагу, що невиконання судового рішення відповідачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а.

Інших об`єктивних і підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю як зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду, рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль, ОСОБА_1 не зазначено.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі №460/3871/21.

З врахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у справі №460/3871/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар