Справа № 580/11225/23
Суддя: Ватажок-Сташинська А. В.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 580/11225/23

номер провадження 2-а/695/7/24

02 квітня 2024 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Желізняк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до СРПП Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 097315 від 12.11.2023;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8 500 грн 00 коп.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Рідзеля О.А. від 28.11.2023 адміністративну справу № 580/11225/23 за даним позовом передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Казидуб О.Г. від 22.12.2023 дану справу передано за підсудністю до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, оскільки згідно з відомостями наявними в Єдиному державному демографічному реєстрі станом на 22.12.2023 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою, що відноситься до територіальної юрисдикції Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

18 січня 2024 року матеріали адміністративної справи № 580/11225/23 надійшли до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області та шляхом автоматизованого розподілу передані на розгляд головуючому судді Ватажок-Сташинській А.В.

У зв`язку з тим, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком десять днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

У подальшому ухвалою суду від 05.02.2024 продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ НП в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Вимоги ухвал суду від 19.01.2024 та від 05.02.2024 у встановлений судом строк позивачем виконано, надано уточнену позовну заяву, згідно з якою позивач визначив відповідачем у даному спорі ГУ НП в Черкаській області та просить суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 097315 від 12.11.2023 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що оскаржувана постанова винесена усупереч норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), оскільки, не було складено протокол про адміністративне правопорушення та спочатку було складено постанову про адміністративне правопорушення, а вже потім відбувався розгляд справи. Крім того, позивач зазначає, що він був позбавлений можливості залучити адвоката на місці розгляду справи.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.02.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, 27.02.2024 відповідачем подано до суду відзив, в якому посилається на безпідставність аргументів позивача, зважаючи на заборону керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України та Законом України «Про дорожній рух». Крім того, ч.2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, так відповідач спростовує твердження позивача щодо необхідності та обов`язковості складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 8 статті 121 КУпАП. Також відповідач зазначив, що будь-яких дій, зокрема, клопотань про залуження адвоката позивачем надано не було, доказів порушення права позивача на правову допомогу надано не було.

У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача на задоволенні позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для вирішення справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що поліцейський СРПП Золотоніського РВП старший сержант поліції ОСОБА_2 12.11.2023 о 22 год 40 хв виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №097315, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 8 500 грн за адміністративні правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст.121-3 КУпАП.

Зі змісту постанови серії БАД №097315 від 12.11.2023 вбачається, що 12.11.2023 о 22 год 30 хв в с.Піщане по вул. Р.Шеремета ОСОБА_1 , керував автомобілем Опель, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на номерних знаках якого встановлена металева сітка, та відносно якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України, а саме порушено строки його тимчасового ввезення або переміщення в митному режимі транзиту, транспортний засіб передано особі, яка не ввозила його на митну територію України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121-3, ч.8 ст.121 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 8 500 грн.

Постанова містить відомості про долучення до неї відео з боді камери №049 та витягу з митних органів.

Вважаючи, що оскаржувана постанова винесена протиправно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.6 ст.55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, визначених, зокрема ч.8 ст.121, ч.1 ст.121-3 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів та підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.8 ст.121, ч.1 ст.121-3 КУпАП.

А відтак є безпідставними доводи позивача щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У силу п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями ч.1 ст.121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно, об`єктивною стороною правопорушення є експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, який є закритим іншими предметами, зокрема, металевою сіткою.

Також приписами ст.16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Згідно зі ст.31 Закону України «Про дорожній рух» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.8 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митного кодексу України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст.380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Згідно з ч.5 ст.380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

З системного аналізу наведених норм, в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України «Про дорожній рух», вбачається, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч.1 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, частиною першою статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема, відеозаписами, підтверджується факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

З наявних у матеріалах справи відеозаписів судом встановлено, що транспортний засіб Опель р.н. PSR58RW був зупинений працівниками поліції на підставі п. 10 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, ним виявився позивач. Інспектор представився, пояснив причину зупинки транспортного засобу. Під час перевірки зупиненого транспортного засобу було виявлено, що ОСОБА_1 керував транспортний засобом Опель реєстраційний номер НОМЕР_1 , щодо якого водієм порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України.

Факт керування транспортний засобом Опель реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 не заперечував.

Відповідно до доданої до оскаржуваної постанови роздруківки з баз даних митних органів, за наявними базами даних транспортний засіб OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin-НОМЕР_2 , було ввезено на митну території України 30.03.2018 о 23:42 зареєстроване тимчасове ввезення (до 1 року) в Україну через пункт пропуску «МИНСКАЯ СТОЛБЦИ МИРА» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою особистого користування.

Відтак, згідно з наведеними вище положеннями чинного законодавства, вказаний транспортний засіб міг використовуватись на митній території України протягом одного року з моменту його ввезення, виключного особою, яка ввезла його в Україну, для особистих потреб, тобто ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Натомість, як вбачається із оскаржуваної постанови, 12.11.2023 та доданих до неї відеозаписів о 22 год 30 хв в с.Піщане по вул. Р.Шеремета вказаним транспортним засобом OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 керував водій ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу на те, що факт керування позивачем транспортним засобом OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , підтверджується долученими відповідачем відеозаписами з нагрудного реєстратора поліцейських події, яка мала місце 12.11.2023 за участі ОСОБА_1 , які засвідчені електронним цифровим підписом представника відповідача та підпадають під визначення електронного доказу, встановлене ст.99 КАС України, та не заперечується самим позивачем.

Жодних доказів, які б спростовували факт ввезення транспортного засобу OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 на митну територію України, не ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи підтверджували б, що транспортний засіб було ввезено на митну територію України саме позивачем, сторонами суду не названо та не надано.

Отже, зазначені відомості підтверджують встановлені поліцейським під час розгляду справи обставини керування позивачем транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: використання транспортного засобу особою, яка не ввозила його на митну територію України.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, відеозаписи, подані відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, є належними доказами того, що позивач керував транспортним засобом щодо якого водієм порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України.

Порушень порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова, ухвалена уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

При цьому суд відхиляє як безпідставні доводи позивача на відсутність у поліцейських підстав для зупинки автомобіля під його керуванням, оскільки пунктом десятим частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема у разі якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Щодо твердження позивача про порушення його права на правову допомогу, суд зазначає про таке.

Відповідно до роз`яснення, наданого Конституційним Судом України в рішенні №5-рп/2015 від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

При цьому у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення.

Посилання позивача на те, що інспектор поліції, розглянувши справу на місці зупинки автомобіля, проігнорував вимоги ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, тобто не надано можливість скористатись правовою допомогою, є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження.

Вказані посилання позивача заперечуються відповідачем, а також судом встановлено, що інспектор діяв відповідно до закону, особі було роз`яснено права, про що свідчать матеріали відеозйомки, також в постанові ніде не вказано про порушення з боку поліцейського або незгоду позивача з діями поліцейського або по факту правопорушення, у тому числі щодо забезпечення участі захисника.

При цьому, як вбачається з постанови, уповноваженою особою поліції встановлено час, дату, місце та особу правопорушника, фактичні обставини скоєного правопорушення, вимоги закону, які порушено, кваліфікацію дій особи та накладене стягнення, тобто виконано всі вимоги, передбачені ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.

Суд критично ставиться до аргументів позивача про порушення норм КУпАП, виходячи з того, що не було складено протокол про адміністративне правопорушення, спочатку була складена постанова про адміністративне правопорушення, а вже потім відбувався розгляд справи та позивач був позбавлений можливості залучення адвоката. Зазначені доводи позивача спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються та зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення за ч. 8 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст.121-3 КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.

При складанні оскаржуваної постанови поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, отже правові підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, з огляду на положення ст.139 КАС України витрати зі сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.04.2024.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська