Справа № 473/1305/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 473/1305/24

Перша інстанція: суддя Вуїв О.В.,

повний текст судового рішення

складено 12.03.2024, м.Вознесенськ

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2024 року у справі за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

08 березня 2024 року Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області звернулось в суд з позовом про продовження строку затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком 6 (шість) місяців.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13 вересня 2023 року співробітниками СБУ до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області був доставлений громадянин російської федерації ОСОБА_1 , який перебуває на території України без документів, що надають йому право на таке перебування.

В цей же день, відповідно до ст.263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення, з поміщенням до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС».

В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 знаходиться на території України без будь-яких документів, які б підтверджували його особу та законність перебування на території України. У 2018 році прибув в Україну нелегально, використавши підроблені документи на ім`я громадянина Киргизської Республіки ОСОБА_2 .

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року ОСОБА_1 був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ст. 263 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відбував покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)». Звільнений з місць позбавлення волі 01 вересня 2023 року.

Водночас, 03 березня 2021 року Офісом Генерального прокурора України прийнято рішення про екстрадицію ОСОБА_1 до російської федерації за скоєння злочину, пов`язаного з тероризмом, у зв`язку з чим до відповідача застосовано екстрадиційний арешт, термін якого сплив 13 вересня 2023 року.

У зв`язку з відбуттям покарання ОСОБА_1 був звільнений з місць позбавлення волі.

Екстрадиція відносно ОСОБА_1 до російської федерації не виконана у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та виходу України з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

13.09.2023 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у відношенні громадянина російської федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол №МКМ 000408 про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 203 КУпАП, застосувавши захід затримання до 72 годин для з`ясування причин та умов обставин правопорушення.

13.09.2023 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, з огляду на те, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в Україні з порушенням міграційного законодавства, становить загрозу інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, прийнято рішення про примусове видворення іноземця до країни походження або до третьої країни.

15 вересня 2023 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області ухвалив рішення (яке залишив без змін П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 20 жовтня 2023 року) про затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі України на строк, необхідний для проведення примусового видворення, але не більше шести місяців з часу фактичного затримання.

На виконання вказаного рішення ОСОБА_1 був поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС».

Оскільки з боку ОСОБА_1 відсутня співпраця під час процедури його ідентифікації та видворення, дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвані, що унеможливлює здійснення процедури примусового видворення іноземця, у зв`язку з цим неодноразові запити позивача до Департаменту консульської служби МЗС України про надання допомоги у здійсненні процедури примусового видворення були відхилені, а тому ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області просило продовжити строк затримання відповідача для ідентифікації та забезпечення примусового видворення на шість місяців.

Відповідач, ОСОБА_1 , позовні вимоги не визнав та просив звільнити його з місця утримання у зв`язку з тим, що такі дії призводять до надмірного обмеження волі відповідача. При цьому пояснив, що він є ідентифікованої особою, бажає особисто замовити та отримати документи для підтвердження його особи, не бажає повертатися до російської федерації та неодноразово звертався до компетентних органів України з приводу отримання статусу біженця, однак вказаного статусу не отримав.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2024 року позовні вимоги Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення - задоволено частково.

Продовжено строк затримання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення, але не більше, ніж на шість місяців, тобто до 13 вересня 2024 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт не погоджується з вказаним рішенням суду та вважає його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

13 вересня 2023 року співробітниками СБУ до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області був доставлений громадянин російської федерації ОСОБА_1 , який перебуває на території України без документів, що надають йому право на таке перебування.

В цей же день, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення, з поміщенням до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС».

В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 знаходиться на території України без будь-яких документів, які б підтверджували його особу та законність перебування на території України. У 2018 році прибув в Україну нелегально, використавши підроблені документи на ім`я громадянина Киргизської Республіки ОСОБА_2 .

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року ОСОБА_1 в засуджений за скоєння злочину, передбаченого ст.263 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відбував покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)». Звільнений з місць позбавлення волі 01 вересня 2023 року.

Водночас, 03 березня 2021 року Офісом Генерального прокурора України прийнято рішення про екстрадицію ОСОБА_1 до російської федерації за скоєння злочину, пов`язаного з тероризмом, у зв`язку з чим до відповідача застосовано екстрадиційний арешт, термін якого сплив 13 вересня 2023 року.

У зв`язку з відбуттям покарання ОСОБА_1 був звільнений з місць позбавлення волі.

Екстрадиція відносно ОСОБА_1 до російської федерації не виконана у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та виходу України з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

Рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 13 вересня 2023 року відповідача видворено до країни походження або третьої країни.

15 вересня 2023 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області ухвалив рішення (яке залишив без змін П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 20 жовтня 2023 року) про затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі України на строк, необхідний для проведення примусового видворення, але не більше шести місяців з часу фактичного затримання.

На виконання вказаного рішення ОСОБА_1 в поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС».

Строк затримання відповідача спливає 13 березня 2024 року.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Пунктом 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року №353/271/150, детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Частиною 11 ст.289 КАС України зазначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.12 ст.289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно ч.13 ст.289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Відповідно ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Тобто, у кожному конкретному випадку, якщо відповідний адміністративний позов про продовження строку затримання іноземця або особи без громадянства подано з метою ідентифікації особи, забезпечення примусового видворення чи реадмісії, повинні братись до уваги конкретні фактичні обставини, які доводять той факт, що особа дійсно не співпрацює під час процедури її ідентифікації; відсутня інформація з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства; відсутні документи, необхідні для ідентифікації особи.

Наявність визначених у ч.1 ст.289 КАС України підстав для затримання відповідача з метою забезпечення видворення за межі території України встановлена рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області по справі №473/4940/23, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року, яке набрало законної сили, а тому в рамках даного апеляційного провадження колегія суддів не здійснює переоцінку таких підстав, існування яких підтверджено відповідним судовим рішенням.

Предметом розгляду у справі, що розглядається, є виключно підстави для продовження строку затримання відповідача метою забезпечення видворення за межі території України.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року справа № 158/1645/23.

Така практика покликана стимулювати позивачів до активних дій щодо видворення відповідача у встановлений законом 6-місячний строку за реальної можливості встановити його особу.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача відсутній будь-який дійсний документ, який дозволить перетнути державний кордон.

В свою чергу, з моменту поміщення відповідача до ПТПІ, міграційний орган звертався до Департаменту консульської служби МЗС України з приводу сприяння у документуванні відповідача з метою його подальшого видворення (реадмісії), що підтверджується листами від 03 жовтня 2023 року (за вих. №8010.8.3-36642/8010.8-23), 10 жовтня 2023 року (за вих. №8010.8.3-37952/8010.8-23), 07 грудня 2023 року (за вих. №8010.8.1.1-47979/80.4-23).

Таким чином на даний час міграційний орган вживає послідовних та активних дій задля забезпечення видворення за межі території України, в той час як відповідач не може самостійно виконати вимогу міграційного органу та покинути територію України у зв`язку з відсутність у нього паспортного документу.

Враховуючи те, що через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані, діяльність посольства та консульських установ рф на території України припинена, а дипломатичними представництвами третьої держави наразі не здійснюється представлення інтересів України в росії та, відповідно, рф в Україні ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області необхідна достатня кількість часу для узгодження з Головною інспекцією міграції Міністерства внутрішніх справ Республіки Молдова, згідно з положеннями Угоди між Урядом Республіки Молдова та Урядом України про співпрацю в галузі реадмісії від 06.10.2017, яка визначає процедуру та умови щодо повернень іноземців та осіб без громадянства до країни походження можливості забезпечення видворення відповідача через території Молдови. Разом з цим, узгодження аналогічної процедури з уповноваженими органами Республіки Туреччина, Державна міграційна служба України також потребує достатньої кількості.

Крім цього, 23.02.2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надіслано лист № 8010.8.3/17767-24 від 23.02.2024 року до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» з проханням надати можливість заповнення анкети встановленого зразка для направлення до Посольства російської федерації в Польщі з метою документування іноземця сертифікатом на повернення до країни походження.

29.02.2024 року за № 4877.5/284-24 отримано відповідь від «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні», що ОСОБА_1 відмовився від заповнення анкети встановленого зразка з метою подальшого виготовлення сертифікату на повернення.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо продовження строку затримання необхідний для забезпечення примусового видворення, але не більше, ніж на шість місяців, тобто до 13 вересня 2024 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.289, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька