Справа № 727/1376/24
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/1376/24
Провадження № 2-а/727/17/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судових засідань Костенюк О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (; юридична адреса: м.Київ, вул. Федора Ернста, буд.3) про визнання та скасування постанови серії БАД №362023 від 27.01.2024 року про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина. Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Посилається на те, що на підставі постанови серії БАД №362023 від 27.01.2024 року, винесеної командиром взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_2 , його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Зазначає, що згідно вказаної постанови, 27.01.2024 року він керуючи транспортним засобом Фольксваген Пасат (VW PASSAT), реєстраційний номер НОМЕР_2 , по проспекту Незалежності, 107 в місті Чернівці, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, без наміру повернути ліворуч, чим порушив п. 11.5 ПДР України.

Вважає, що постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності. Аргументує свої доводи тим, що він не вчиняв зазначеного правопорушення, оскільки в подальшому мав намір зі смуги якою рухався (лівої), в подальшому здійснити поворот ліворуч, що дозволено Правилами дорожнього руху. Крім того, вказує на те, що в процесі їзди крайня права смуга по була зайнята, а тому відповідно якщо б він здійснював маневри між правою і лівою смугами, то створив би аварійну ситуацію для автомобіля, що рухався позаду нього в правій смузі, а тому вважає, що ним не було порушено правил дорожнього руху, а тому до

Просить скасувати постанову серії БАД №362023 від 27.01.2024 року, винесену командиром взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Коваль Д.В., щодо нього за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження по справі закрити.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.03.2024 року відкрито провадження у справі.

12.03.2024 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції, Маланчук М.В. скерував до суду відзив на позовну заяву, згідно якої заперечує проти позову.

Вважає, позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не відповідаючть нормам діючого законодавства. Вказує, що вина позивача була доведена в повному обсязі, однак позивач подавши позов та обгрунтувавши свою позицію не надав жодного доказу на її підтвердження. Стверджує, що правомірність дій інспектора під час розгляду справи про адмініст ративне правопорушення підтверджується відеозаписом із нагрудної камери інспектора, що міститься на DVD-диску. На думку представника відповідача, даний відеозапис в повній мірі підтверджує вчинення позивачем вказаного правопорушення за ч.2. ст.122 КУпАП. Крім того, вказує на те, що твердження позивача про те, що він зайняв відповідне крайне ліве положення на проїжджій частині з метою здійснення повороту ліворуч є не переконливим, так як найближчий поворот ліворуч знаходиться на перехресті вулиць Головна та проспект Незалежності, а від місця зупинки його авто до даного повороту є значною та великою. Враховуючи зібрані по справі докази, а також, відсутність доказів, які спростовують факт порушення ПДР позивачем, вважають, що рішення інспектора про винесення постанови, відносно ОСОБА_1 є правомірним. Просять відмовити в задоволенні позову повністю.

25.03.2024 року представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Усмановим М. до суду надано відповідь на відзив. Вказує на те, що доводи відповідача в частині спростування позовних вимог ОСОБА_1 не повинні бути взяті судом до уваги з наступних підстав. Посилажться на те, що відповідач у відзиві зазначає, що позивач не надав жодних доказів, що спростовують факт порушення ПДР позивачем. Однак, адміністративного правопорушення не було, відтак надати доказів того чого не було неможливо. Зауважує на тому, що відповідач, як орган державної влади, заперечує проти позову, то відповідно він і зобов`язаний надати докази вчинення адміністративного правопорушення, однак належних доказів ним так і не надано. Стверджує, що твердження про те, що факт вчинення правопорушення підтверджується наявним відеозаписом - не відповідає дійсності, оскільки на наданому відеозаписі з бодікамери працівника поліції не вбачається вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Зазначає, що з наданого відеозапису вбачається, що події відбуваються в місті Чернівці, на проспекті Незалежності, 107, якраз перед «Т-подібним» перехрестям та світлофором, де рух дозволено ліворуч (на розворот) та праворуч. Вказує на те, що позивач ОСОБА_1 зазначив в позові, що рухався в крайній лівій смузі, оскільки мав намір з цієї смуги в подальшому здійснити поворот ліворуч (зазначений маневр дозволений Правилами дорожнього руху), а також відмітив в позові, що в процесі їзди крайня права смуга була зайнята. Звертає увагу на той факт, що на 02 хв. 08 с. відеозапису інспектор поліції ОСОБА_2 говорить наступну фразу: «тому що ми рухались 50 км/год і ви нас зробили як стоячого...». Однак на проспекті Незалежності в напрямку руху від вулиц Небесної Сотні в сторону вулиці Головной - лише дві смуги руху, що свідчить про те, що поліцейські, з самого початку самі собі суперечать, якщо позивач їх обігнав, то вони рухались в правій смузі, а позивач здійснив випередження лівою смугою - що відповідно дозволено Правилами дорожнього руху України.

Крім цього, вказує на те, що від моменту зупинки позивача ОСОБА_1 та протягом всього часу спілкування інспектор патрульної поліції веде себе зверхньо, неодноразово звертаючи увагу на молодий вік та недосвідченість позивача, чим явно порушує принцип рівності та недискримінації. Зазначає, що при намаганні позивача зрозуміти суть нібито вчиненого ним правопорушення, інспектор погрожує 510 гривнями, третім штрафом та перездачою на права (01 хв. 40 с. відеозапису). Стверджує, що коли позивач захотів ознайомитись з матеріалами справи, а саме переглянути відео з фактом вчинення ним правопорушення, інспектор зазначає, що це зробити неможливо, бо розгляд справи уже відбувся (22 хв. 35 с. відеозапису). Враховучи викладене, вважає, що розгляд адміністративної справи відбувся із грубим порушенням ст.268 КУпАП, що є також окремою процесуальною підставою для задоволення позову та скасування постанови.

Посилається також на те, що з відеозапису (23 хв. 21 с.) вбачається як інспектор патрульної поліції зазначає, що в ст.ст. 251, 252 КУпАП ніде не написано, що він зобов`язаний ознайомити сторону з доказами, які стосуються матеріалів справи, що відповідно порушує принцип урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

А тому, враховуючи те, що сама по собі оскаржувана постанова не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представник адвокат Усманов М. у судове засідання не з`явилися, до суду представником позивача скеровано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції, Маланчук М., у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час, місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч.1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Статтею 77 КАС Українивказано, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Судом належними дослідженими доказами встановлено, що 27 січня 2024 року командиром взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Коваль Денисом Володимировичем, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №362023, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Фольксваген Пасат (VW PASSAT), реєстраційний номер НОМЕР_2 , 27 січня 2024 року о 22 год. 40 хв. по проспекту Незалежності, 107 в місті Чернівці, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, без наміру повернути ліворуч, чим порушив п. 11.5 ПДР України (а.с.6).

З наданого відповідачем відеозапису із нагрудної камери інспектора під назвою export-dlile, що міститься на DVD-диску встановлено наступне.

01 хв. 40 сек. відеозапису вбачається зверхнє ставлення інспектора патрульної поліції від моменту зупинки позивача ОСОБА_1 та протягом всього часу спілкування, інспектор неодноразово звертає увагу на молодий вік та недосвідченість позивача, в також погрожує позивачу 510 гривнями, третім штрафом та перездачою з метою отримання повторно прав на водіння;

02 хв. 08 сек. відеозапису - інспектор поліції Коваль Д.В. говорить фразу: «…..тому що ми рухались 50 км/год. і ви нас зробили як стоячого...»;

Однак, як встановлено судом, на проспекті Незалежності м. Чернівці, в напрямку руху від вулиці Небесної Сотні м. Чернівці, в сторону вулиці Головної м. Чернівці, лише дві смуги руху, що видно з дослідженого відеозапису. Тобто, якщо позивач обігнав авто патрульної поліції, то вони рухались в правій смузі, а позивач здійснив випередження лівою смугою, що відповідно дозволено Правилами дорожнього руху України.

05 хв. 54 сек. відеозапису - інспектором Ковалем Д.В., оголошено про початок розгляду справи та ознайомлено позивача із його правами;

22 хв. 35 сек. відеозапису - позивач заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, однак інспектор зазначає, що це зробити неможливо, бо розгляд справи уже відбувся;

23 хв. 21 сек. відеозапису - інспектор патрульної поліції зазначає, що в ст.ст. 251, 252 КУпАП не написано, що він зобов`язаний ознайомити сторону з доказами, які стосуються матеріалів справи (а.с.28). Окрім наведеного, з відеозапису вбачається, що не було задоволено і клопотання позивача на правовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач не дотримався вимог статей 251, 254, 283КУпАП і прийняв не обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого викликав сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також визначено, що постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті121, статтями121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті123, статтею124-1, статтями125,126, частинами першою, другою і третьою статті127, статтями128,129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті140 КУпАП.

За ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.11,5 ПДР України, на дорогах, які мають дві або більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

На інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису (а.с. 28) встановлено, що будь-які дані про те, що позивачем ОСОБА_1 було порушено вимоги правил дорожнього руху, були відсутні. Поліцейський не проінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Разом з тим, диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, тобто у разі порушення п.11,5 Правил дорожнього руху, чого у даному випадку, виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, встановлено не було.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм слідує, що на дорогах, які мають дві або більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки), при чому за не виконання вказаних вимог, передбачена відповідальність, встановлена ч. 2ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, порушення позивачем вимог п. 11,5 Правил дорожнього руху не може бути кваліфіковане за ч. 2ст. 122 КУпАП, оскільки в даному випадку відсутній факт безпосереднього порушення вказних правил дорожнього руху з підстав того, що згідно правил дорожнього руху, позивач мав право їхати лівою смугою, якщо мав намір повернути ліворуч або здійснити розворот, а права смуга зайнята, до того ж, в конкретно даному випадку, також якщо мав намір їхати прямо, оскільки права смуга на даній ділянці дороги згідно дорожнього знаку передбачає поворот праворуч.

Суд дійшов висновку, що посадовою особою (поліцейським) було неправомірно складено постанову відносно позивача ОСОБА_1 за ч. 2ст. 122 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

Суд звертає увагу на те, що приписами ст. 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст. ст.121 - 128, ч. 1 і 2 ст.129, ст. ст.139 і 140 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

В силу ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Згідно зі ст.252КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявності складу правопорушення, внаслідок чого притягнуто позивача до відповідальності з порушенням вимог встановлених ст.ст. 247, 251, 252, 280 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає скасуванню.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Вина позивача ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не доведена.

Відповідно до ст. 286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України слід стягнути судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст.7, 9,10, 11, 122 ч.1, 245, 247,251, 252, 258,268 , 280 КУпАП, ст. ст. 9, 77, 78, 90, 241-244, 246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову, серії БАД №362023 від 27.01.2024 року, у справі про адміністративне правопорушення винесену командиром взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Коваль Д.В. відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122КУпАП та накладення на ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510.00 грн. та провадження по справі закрити.

Стягнути, за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції (, місце знаходження: м. Чернівці вул. Заводська, 22) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 08.04.2024 року.

Суддя Слободян Г.М.