Справа № 200/819/24
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року Справа№200/819/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2024 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування позивачеві грошового забезпечення з 20 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, виходячи з розрахунку розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, визначеними шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законодавством станом на 01 січня 2020, 2021, 2022, 2023 років, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві грошове забезпечення за періоди: з 20 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2020 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України станом на 2020 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2021 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України станом на 2021 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2022 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України станом на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2023 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України станом на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю нарахування та виплати грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих із застосуванням прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 року з посиланням на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачеві строк звернення до суду у справі.

Іншою ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

07 березня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в позові з огляду на те, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

13 березня 2024 року позивачем надано заяву, в якій зазначено про ознайомлення з відзивом, заперечення відповідача не підтримує, її правова позиція в повній мірі викладена в позові.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 20 липня 2020 року по 23 жовтня 2023 року проходила військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою від 24 січня 2024 року № 3/145.

Згідно з довідками про грошове забезпечення за 2020-2023 роки для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року.

У грудні 2023 року позивач звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій просила про перерахунок та виплату їх грошового забезпечення за періоди з 20 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року відповідно.

Листом від 25 грудня 2023 року № 09/02/846 ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовлено позивачеві у перерахунку та виплаті грошового забезпечення з посиланням на пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, відповідно до якого розміри посадових окладів та окладів за військовим званням встановлюються, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 01 січня 2018 року, у зв`язку з чим вважає відсутнім факт підвищення грошового забезпечення як підстави для перерахунку.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 (далі Постанова № 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 (далі - Постанова № 103) внесено зміни до Постанови № 704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції: установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14» (пункт 6 Постанови № 103).

Постанова № 103 набула чинності 24 лютого 2018 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103.

Отже, з 29 січня 2020 року - дати набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту 4 Постанови № 704 в редакції до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинна до набрання законної сили Постановою № 103.

Пунктом 4 Постанови № 704 в редакції до 24 лютого 2018 року установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

При цьому встановлене пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, зокрема, розрахованих згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

При виборі та застосуванні норм права судом враховано правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21.

Одночасно за іншою правовою позицією, що викладена Верховним Судом у постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21, з 01 січня 2020 року положення абзацу 1 пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців саме прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили - Законам України про Державний бюджет України на 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, і відповідно не містять застережень, які передбачав Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», щодо застосування в 2019 році як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів саме прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року.

Таким чином, у період з 01 січня 2020 року по 28 січня 2020 року підлягає застосуванню абзац 1 пункту 4 постанови № 704 у редакції постанови від 21 лютого 2018 року № 103 у частині, шо не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Наведені правові позиції застосовані судом на підставі абзацу 1 пункту 4 постанови № 704 в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481, які набрали чинності з 20 травня 2023 року та не мають зворотної дії в часі.

Довідки про грошового забезпечення позивача за 2020 - 2023 роки свідчать, що посадовий оклад та оклад за військовим званням встановлено значно нижче, ніж мав би бути розрахований.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про недотримання строку звернення до суду суд не приймає до уваги, оскільки оцінка поважності причин пропуску строку звернення до суду надана в ухвалі від 26 лютого 2024 року.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення з 20 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, виходячи з розрахунку розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, визначеними шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законодавством станом на 01 січня 2020, 2021, 2022, 2023 років, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (код РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) грошове забезпечення за періоди:

з 20 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2020 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України станом на 2020 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2021 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України станом на 2021 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2022 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України станом на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2023 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України станом на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Повідомлення учасників справи здійснюється через електронну пошту, у тому числі неофіційну, виходячи з презумпції обізнаності (особа, яка, звертаючись до суду, в заяві, або по суті справи, або в заяві з процесуальних питань вказала свою електронну пошту, яка не є офіційною, погоджується на отримання повідомлення саме на цю електронну пошту і має цікавитись, чи отримала лист, чи ні), або через систему «Електронний суд».

Учасник судового процесу, який не має електронного кабінету, повинен виконати вимоги частини другої статті 129 КАС України та за допомогою електронної пошти (телефону) негайно підтвердити суду про отримання судового повідомлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо через суд апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08 квітня 2024 року.

Суддя Ю.М. Льговська