Справа № 620/2086/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 квітня 2024 року м. Чернігів Справа № 620/2086/23
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бородавкіної С.В.,
за участі секретаря - Михайлової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 229 КАС України, заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інформаційного агентства про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
На виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 від Інформаційного агентства надійшов звіт, у якому відповідач повідомив, що ним здійснено розрахунок заборгованості на виконання рішення суду по справі №620/2086/23. Подача заявки для замовлення коштів на виконання судового рішення відбудеться 16.10.2023.
Позивач подав до суду заяву про накладення штрафу на боржника, мотивовану тим, що відповідач рішення суду не виконав.
Також додатково ОСОБА_1 подано пояснення, у яких зазначено, що відповідач перерахував йому 12 794,05 грн., однак вказана сума не включає в себе індексацію грошового забезпечення, як зобов`язано рішенням суду по справі №620/2086/23.
Ухвалою суду від 20.02.2024 встановлено Інформаційному агентству новий строк для подання звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/2086/23 п`ятнадцять днів з дня отримання даної ухвали (з поданням детального розрахунку виплаченої позивачу на виконання рішення суду по справі №620/2086/23 грошової допомоги на оздоровлення за 2014-2018 роки).
25.03.2024 позивач звернувся до суду із заявою про накладення на боржника штрафу у сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за ухилення від виконання рішення суду у справі №620/2086/23.
Розгляд заяви призначено на 09.04.2024.
Відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.
Дослідивши матеріали клопотання та справи, звіт, судом встановлено таке.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №620/2086/23, яке 05.06.2023 набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі, зобов`язано Інформаційне агентство провести перерахунок та виплатити йому грошову допомогу на оздоровлення за 2014-2018 роки, передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення (а.с. 64-66).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задоволено; встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду по справі №620/2086/23; зобов`язано Інформаційне агентство протягом тридцяти днів з дня отримання цієї ухвали подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №620/2086/23 (а.с. 99-100).

На виконання рішення суду у справі №620/2086/23 відповідач перерахував позивачу кошти в сумі 12794,05 грн., на підтвердження чого надано платіжну інструкцію від 29.01.2024 №28 (а.с. 144).

Позивач не згоден із перерахованою йому сумою, у зв`язку з чим зазначає про неналежне виконання відповідачем рішення суду у справі №620/2086/23.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною третьою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу. Поряд з тим, суд зауважує, що такий захід судового контролю підлягає до застосування у разі не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертає увагу, що норма статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Суд зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України розрізняє два окремі та не залежні один від одного різновиди контролю за виконанням остаточного рішення суду, а саме судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

При цьому, суд зазначає, що застосування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах в порядку статті 382 КАС України є можливим у тому випадку коли відповідач ухиляється від виконання рішення суду, тобто не вчиняє дії обов`язок вчинення яких покладеного на нього судовим рішенням.

Так, судом встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №620/2086/23 зобов`язано Інформаційне агентство провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2014-2018 роки, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.

При цьому, під час ухвалення зазначеного рішення судом не встановлено конкретних розмірів допомоги, що підлягає виплаті позивачу.

Тобто, суд надав відповідачу певну свободу дій, яка полягає у тому, що саме відповідач мав обов`язок визначити розмір належної позивачу до виплати допомоги за спірний період та, відповідно, провести її виплату.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання зазначеного рішення суду перераховано позивачу кошти в сумі 12794,05 грн., тобто відповідачем вчинено дії щодо нарахування та виплати спірної позивачу грошової допомоги.

Отже, в даному випадку відсутні підстави для накладення на боржника штрафу, оскільки незгода позивача з діями, вчиненими відповідачем на виконання рішення суду, не є підставою для застосування положень статті 382 КАС України.

У свою чергу, процедура дій позивача, у разі незгоди із діями вчиненими відповідачем на виконання рішення суду, врегульована у статті 383 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про накладення штрафу відповідно до положень статті 382 КАС України, та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 241-243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про накладення штрафу позивачу - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до безпосередньо Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено 09.04.2024.

Суддя С.В. Бородавкіна