Справа № 580/1228/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

08 квітня 2024 року справа № 580/1228/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якій, з урахуванням поданої 29.02.2024 заяви про зміну предмету позову, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 призначеної із 02.10.2021 по 31.08.2023 пенсії у сумі 46 158,19 грн;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заборгованість призначеної ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період із 02.10.2021 по 31.08.2023 пенсії у сумі 46 158,19 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області й отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначену з 02.10.2021 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2022 в адміністративній справі № 200/349/22. При цьому, фактично виплата пенсії здійснюється з 31.08.2023, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 46 158,19 грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати нарахованої доплати пенсії, однак відповідач листом відмовив позивачу в такій виплаті, чим допустив протиправну бездіяльність. Тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду.

Ухвалою від 06.02.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Під час судового розгляду справи суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до довідки від 23.05.2023 № 7109- є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2022 в адміністративній справі № 200/349/22 Головне управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області призначило позивачу з 02.10.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Виплату пенсії розпочато з вересня 2023 року після надходження інформації з ЄІБДВПО для призначення, відновлення та продовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання.

Доплата за період з 02.10.2021 по 31.08.2023 становить 46 158,19 грн.

Позивач, вважаючи протиправною невиплату йому доплати пенсії у сумі 46 158,19 грн, звернувся до суду із цим позовом.

Тобто, підставою для звернення позивача до суду в цій справі є незгода останного з діями відповідача, вчиненими на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2022 в адміністративній справі № 200/349/22.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У силу вимог статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині 1 статті 11 цього Закону йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а.

Положеннями статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами частини першої статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Отже, процесуальним законом встановлено спеціальний порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням від 27.06.2022 в адміністративній справі № 200/349/22 Донецький окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 12 жовтня 2021 року та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 08 березня 1990 року по 26 вересня 1996 року водієм в Тельманівській автоколоні Управління райспоживспілки, що знаходиться у смт. Тельманове Донецької області, яке з 1996 року було реорганізовано в Споживче об`єднання «Кальміус», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Рішення суду набрало законної сили 10.05.2023.

На виконання зазначеного рішення суду Головне управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області призначило позивачу з 02.10.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. Виплату пенсії розпочато з вересня 2023 року після надходження інформації з ЄІБДВПО для призначення, відновлення та продовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання. Доплата за період з 02.10.2021 по 31.08.2023 становить 46 158,19 грн.

В обґрунтування вимог у цій справі, позивач зазначає, що пенсійний орган не здійснив йому виплату перерахованої пенсії у сумі 46 158,19 грн.

Таким чином, підставою для звернення позивача до суду є незгода позивача з діями відповідача, вчиненими на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2022 в адміністративній справі № 200/349/22.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Суд звертає увагу, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення, прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Крім того, порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини 5 статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №355/1648/15-а.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, для захисту порушених прав при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2022 в адміністративній справі № 200/349/22 позивач має право звернутись до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що для захисту порушених прав позивач має звернутись до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про закриття провадження у цій справі.

Так, згідно пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 238 КАС України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Суд роз`яснює позивачу, що згідно частини 2 статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Відповідно до ч. 2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Сплата судового збору особисто позивачем підтверджується наявною у матеріалах адміністративної справи квитанцією від 05.02.2024 №7412-3408-4395-0591 в сумі 1 211,20 грн. Тому наявні підстави повернути сплачений судовий збір у вказаному розмірі.

Керуючись ст. 5, 9, п. 7 ч. 1 ст. 238, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Провадження у адміністративній справі №580/1228/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів закрити.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України сплачений згідно з квитанцією від 05.02.2024 №7412-3408-4395-0591 судовий збір за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя Алла РУДЕНКО