Справа № 308/17927/23
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Крегул М.М.,

за участі секретаря судового засідання Микуланинець О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Позовну заяву обґрунтовує тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 06.10.2023 № 18263 ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що я не повідомив у встановлений семиденний термін про зміни у власних облікових даних (сімейний стан, стан здоров`я, адреса місця проживання (перебування), освіта, місце роботи, посада), а саме про факт проживання в місті Ужгороді з липня 2020 року, чим порушив ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки, суб`єктом даного адміністративного правопорушення, згідно диспозиції ч. 2 ст. 210 КУпАП, може бути тільки конкретна особа (спеціальний суб`єкт): призовник військовозобов`язаний, резервіст. Однак, у постанові відсутні відомості ким, в контексті даних ознак є ОСОБА_1 .

Також стверджує, що відповідно до диспозиції статті 38 ч. 11 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на визначених у цій нормі Закону осіб покладено обов`язок повідомити про зміни облікових даних саме відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку. А тому, у позивача не виникало жодних обов`язків інформувати ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки я зареєстрований у місті Києві, де і має знаходиться його облікова справа.

За таких обставин вважає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 взагалі не був уповноважений розглядати матеріали адміністративної справи стосовного нього.

Окрім цього вказує, що у порушенням вимог ст. 268 КУпАП, посадовою особою, уповноваженою на прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, незважаючи на письмове клопотання позивача про перенесення розгляду справи на 07.10.2023 року у зв`язку з бажанням скористатись юридичною допомогою адвоката, було відмовлено, чим порушено основоположне право особи на захист.

Крім того , позивач стверджує, що, розгляд адміністративної справи фактично відбувся без його присутності, оскільки після складення протоколу про адміністративне правопорушення 06.10.2023 року позивачеві лиш було видано постанову №18263, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Порядок розгляду адміністративних справ, визначений ст. 279 КУпАП додержавний не був, оскільки як таких матеріалів адміністративної справи не було, окрім складеного у той же день протоколу про адміністративне правопорушення. Прийняттю рішення про наявність адміністративного правопорушення не передувало дослідження доказів, заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, не вирішувалось і подане позивачем клопотання.

З урахуванням наведеного у позовній заяві, позивач просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 18263 від 06.10.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Не погоджуючись із позовною заявою, від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив, доводи якого зводяться до того, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2., є військовозобов`язаним (на підтвердження чого гр. ОСОБА_1 було показано в ІНФОРМАЦІЯ_1 фотокопію військового квитка), який у разі зміни своїх військово-облікових даних (зміни свого сімейного стану, адреси місця проживання, освіти, місця роботи тощо) зобов`язаний особисто в 7-денний строк повідомити про такі зміни відповідний ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак , відповідних дій позивачем здійснено не було. Позивач - гр. ОСОБА_1 06.10.2023 року був присутній в ІНФОРМАЦІЯ_1 , де відносно нього була запроваджена справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП. Представник відповідача у поданому відзві стверджує, що доводи Позивача щодо розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення за його відсутності є явно надуманими та не обґрунтованим, про що свідчить особистий підпис гр. ОСОБА_1 в постанові №18263 за справою про адміністративне правопорушення. Крім того, Позивач був належним чином ознайомлений про місце, дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 2 ст. 210 КУпАП, що підтверджується особистим підписом Позивача на протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП від 06.10.2023 року. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно Позивача за ч. 2 ст. 210 КУпАП, який відбувся 06.10.2023р. за адресою: АДРЕСА_1, останній не надав ІНФОРМАЦІЯ_1 жодних пояснень, які би спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП. Крім того, позивач самостійно повідомив ІНФОРМАЦІЯ_1 про факт зміни свого постійного місця проживання.

З урахуванням наведеного відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак , від представника позивача адвоката Сливича В.І. до суду надійшла письмва заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак, від представника ОСОБА_4 до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просить відмовити.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 06.10.2023 року відносно позивача ОСОБА_1 , офіцером мобільного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

06.10.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 були розглянуті вказані адміністративні матеріали та винесено постанову № 18263 за справою про адміністративне правопорушення.

Зі змісту постанови слідує, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП за те, що він 06.10.2023 року приблизно о 18 год. 20 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі працівників Національної поліції України, де було встановлено, що ОСОБА_1 не повідомив у встановлений семиденний термін про зміни у власних облікових даних (сімейний стан, стан здоров`я, адреса місця проживання (перебування), освіта, місце роботи, посади), а саме про факт проживання в м. Ужгороді з липня 2020 року, чим порушив ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Диспозицією ч.1 ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Састиною 2 вказаної статті встановлено, що відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Відповідно до п.п. 2-3 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. N 1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Згідно з частиною 11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Відповідно до статті 10 статті 38 України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції, чинній на момент зміни адреси місця проживання липень 2020 року) призовники та військовозобов`язані в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

Так, суд зазначає, що на ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного, був покладений обов`язок особисто повідомляти орган, де він перебуває на військовому обліку, про зміну місця проживання, як на момент зміни місця проживання, так і на момент винесення постанови про притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.210КУпАП.

Відповідно до ст. 38 КУПАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушення - два місяці з дня його виявлення.

Правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, вчинене позивачем, було виявлено 06.10.2023 року при прибутті ним до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки, законом визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, що позивачем, як військовозобов`язаним виконано не було, 06.10.2023 р. вказану обставину було виявлено відповідачем, не має підстави вважати, що відповідачем безпідставно складено протокол по справі про адміністративне правопорушення щодо відповідача та притягнуто останнього до відповідальності.

В теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Таким чином, позивач був зобов`язаний після спливу семиденного строку з моменту зміни місця проживання повідомити про це орган, де він перебував на військовому обліку, тобто позивач безперервно не виконував покладений на нього обов`язок, передбачений законом, відтак правопорушення вчинене позивачем тривало до моменту його виявлення 06.10.2023 р. і кваліфікується як триваюче правопорушення.

Ні позивачем ні його представником суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 повідомляв про зміну свого місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи територіальний центр комплектування у місті Києві, де він перебуває на обліку.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 порушив правила військового обліку та не повідомив особисто у встановлений семиденний строк орган територіального центру комплектування та соціальної підтримки про зміну місця проживання.

Проте, суд зазначає, що згідно ч.1 ст. 8. КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Вказане вище також зазначено в позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 18.12.2019 у справі № 158/286/17: «КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02серпня 2013 року N 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Частина 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не звільняє призовників, військовозобов`язаних та резервістів від обов`язку особисто повідомляти ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади, навіть після спливу семиденного строку, відтак правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП носить характер триваючого.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 підставно було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП (у редакції Закону України від 30.03.2021 р. N 1357-IX) та в межах строків притягненння до відповідальності, оскільки виявлення вказаного правопорушення відбулось 06.10.2023 р. і таке тривало безперервно до 06.10.2023 р. до моменту його виявлення відповідачем.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

В протоколі від 06.10.2023 року по справі про адміністративне правопорушення міститься інформація про дату, час і місце розгляду справи, роз`яснення прав згідно ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та міститься підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та наявне клопотання позивача про перенесення розгляду справи на 07.10.2023 року у зв`язку з бажанням позивача використати своє право на адвоката та захистити свої права.

Проте, позивачем ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в позовній заяві не наведено жодних доводів щодо неможливості залучення захисника для розгляду справи про адміністративне правопорушення саме на 06.10.2023 року.

Частиною 1 статті 277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Вказаних приписів відповідачем не порушено, а позивачем не доведено в позовній заяві порушення його прав при запровадженні щодо нього справи про адміністративне правопорушення і розгляді вказаної справи.

Суд також критично оцінює доводи позивача щодо розгляду справи за його відсутності, оскільки доводи в оскаржуваній постанові міститься особистий підпис позивача, останній був належним чином ознайомлений про місце, дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується також його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення від 06.10.2023 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не зазначення у постанові конкретних ознак суб`єкта адміністративного правопорушення у зіставленні із диспозицією ч. 2 ст. 210 КУпАП, а саме того, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, з урахуванням всіх обставин справи, дозволяє дійти висновку, що взяття судом до уваги вказаного недоліку постанови з однієї лиш формальної підстави не забезпечить дотримання принципу справедливості та не спростує вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що постанова №18263 від 06.10.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування як протиправної в позовній заяві не наведено та судом не встановлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

В контексті вказаної практики суд вважає обґрунтування цього рішення достатнім.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, так як в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Керуючись статтями 1-3, 77, 241-246, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 )

Дата та час складання повного тексту рішення 05.04.2024 року о 16 год. 25 хв..

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул