Справа № 240/29744/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/29744/23

категорія 109000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить визнати нечинним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили п.1 рішення Житомирської обласної ради "Про Порядок надання орендарю згоди обласної ради на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області" від 27 квітня 2023 №527.

Позивач, заявлені вимоги обґрунтовує тим, що Житомирською обласною радою (далі - відповідач, обласна рада) всупереч нормативно визначеному порядку та з порушенням вимог чинного законодавства прийнято рішення "Про Порядок надання орендарю згоди обласної ради на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області" пункт 1 якого, суперечить розділу ХІ Конституції України та Закону України "Про оренду", Закону України "Про приватизацію".

Зауважує, що оскаржуваним рішенням відповідач змінив порядок і підстави передачі нерухомого майна з комунальної у приватну власність. Спірне рішення порушує право членів територіальних громад Житомирської області на управління та розпорядження майном комунальної власності. Звертає увагу суду, що воля територіальної громади, як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади. Додатково зазначає, що відповідна сільська, селищна та міська рада є підзвітною, підконтрольною та відповідальною перед територіальною громадою, а тому під час прийняття будь-яких рішень, орган місцевого самоврядування має керуватися та діяти в інтересах жителів громади, а тому прийняте рішення всупереч таким інтересам може бути підставою для його оскарження у судовому порядку.

Вказані підстави, на думку позивача, є достатніми для визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування.

Ухвалою суду від 24.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

30.10.2023 від позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, у задоволення якого ухвалою суду від 09.11.2023 відмовлено.

17.11.2023 від представника Житомирської обласної ради (далі - відповідач, ЖОР) надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Спростовуючи твердження заявлені у позовній заяві вказав, що абзацом 3 частини 4 статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що рішення про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень комунального майна приймає представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи в порядку, встановленому відповідним представницьким органом місцевого самоврядування. Крім того, частина 2 статті 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" також передбачає, що надання згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень здійснюється в порядку, визначеному Фондом державного майна України або представницьким органом місцевого самоврядування. З огляду на що вважає, що вказані вище положення законів наділяють Житомирську обласну раду, як представницький орган місцевого самоврядування та власника майна, повноваженнями щодо визначення порядку прийняття рішення про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень, зокрема і порядку подання заяв на здійснення таких поліпшень. Зазначає, що абз. 1 ч. 4 ст. 21 Закону України "Про оренду" передбачено, що орендар може звернутися з клопотанням про отримання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень, якщо за розрахунками орендаря, підтвердженими висновком будівельної експертизи, його прогнозовані витрати на ремонт об`єкта оренди, за виключенням його витрат на виконання ремонтних робіт, що були зараховані згідно з частиною другою цієї статті, становитимуть не менш як 25 відсотків ринкової вартості об`єкта оренди, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна станом на будь-яку дату поточного року. Крім того зауважує, що одним з документів, який подається орендарем відповідно до п.5 Порядку надання орендарю згоди обласної ради на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області є звіт за результатами експертизи кошторисної частини проектної документації на здійснення невід`ємних поліпшень.

Вважає оскаржуване рішення таким, що відповідає вимогам статті 21 Закону України "Про оренду", а також вимогам Конституції України та повноваженням Житомирської обласної ради.

Зміст положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України передбачає, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

27.04.2023 відбулось пленарне засідання 15 сесії VII cкликання Житомирської обласної ради.

Відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21 травня 1997 року (далі - Закон №280/97-ВР), враховуючи рекомендації постійних комісій обласної ради з питань бюджету та комунальної власності від 21.04.2003, ЖОР прийняла рішення №527 від 27.04.2023 "Про Порядок надання орендарю згоди обласної ради на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області" (далі - рішення).

Вказаним рішенням вирішено:

- затвердити Порядок надання орендарю згоди обласної ради на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, що перебуває. у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області;

- визнати таким, що втратило чинність, рішення Житомирської обласної ради від 22.11.2012 №675 "Про затвердження Порядку надання орендарю згоди обласної ради на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад області".

- контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію обласної ради з питань бюджету та комунальної власності.

Не погоджуючись із прийняттям відповідачем рішенням та вважаючи, що таке прийняте за відсутності законних підстав та всупереч встановленому порядку, що утворює достатні правові підстави для визнання його протиправним та скасування, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон №280/97-ВР).

Місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування (ст.4 Закону №280/97-ВР).

Відповідно до норм ст.10 Закону №280/97-ВР обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Чисельність працівників органів місцевого самоврядування встановлюється відповідною радою у межах загальної чисельності, визначеної типовими штатами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 46 Закону №280/97-ВР, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Пунктом 20 частини 1 статті 43 Закону №280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру".

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально - економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально - культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Згідно з частинами 1, 2 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 60 Закону №280/97-ВР передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим регулює Закон України "Про оренду державного та комунального майна" №157-IX від 03 жовтня 2019 року (далі - Закон №157-IX).

Відповідно до ч.5 ст.2 Закону №157-IX, оренда здійснюється на основі таких принципів: законності; відкритості та прозорості; рівності та змагальності; державного регулювання та контролю; врахування особливостей об`єктів державної та комунальної форм власності; захисту економічної конкуренції; створення сприятливих умов для залучення інвестицій; повного, своєчасного, достовірного інформування про об`єкти оренди та порядок передачі їх в оренду та забезпечення конкурентних умов оренди та інших видів договорів.

Галузеві особливості оренди державного та комунального майна можуть встановлюватися виключно законами (ч.6 ст.2 Закону №157-IX).

Отже, відносини щодо оренди державного та комунального майна у різних галузях регулюються Законом №157-IX та з урахуванням особливостей галузевих нормативно-правових актів, які має найвищу юридичну силу, тобто законами.

Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим регулюються Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" №2269-VIIІ від 18 січня 2018 року (далі - Закон №2269-VIIІ).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №2269-VIIІ приватизація об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, здійснюється шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, якщо виконуються умови, передбачені частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 18 Закону №2269-VIIІ передбачено, що орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов:

орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна;

орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень, які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу;

невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди;

здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності;

орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати;

договір оренди є чинним на момент приватизації.

Надання згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень здійснюється в порядку, визначеному Фондом державного майна України або представницьким органом місцевого самоврядування.

Тобто, згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень орендарю можна отримати в порядку, визначеному Фондом державного майна України або представницьким органом місцевого самоврядування.

Як свідчать матеріали справи спірні правовідносини виникли з приводу прийняття ЖОР рішення, яким затверджено Порядок надання орендарю згоди обласної ради на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Житомирської області.

Основними твердженнями позивача, щодо протиправності рішення є наступне.

Позивач не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки на його переконання, логічним видається визначення законодавцем саме таких умов як підстави для звернення орендаря до орендодавця для отримання відповідної згоди, адже у разі здійснення орендарем невід`ємних поліпшень він набуває певний комплекс додаткових прав, включно з можливістю придбати орендований об`єкт без необхідності проведення аукціону.

При цьому спростовуючи такі твердження позивача, представник відповідача посилаючись на ч.1 ст.18 Закону №2269-VIIІ правильно відмітив, що є два шляхи приватизації майна за допомогою аукціону та викупу із дотриманням певних умов.

Частинами 1-2 статті 13 Закону №2269-VIIІ визначені шляхи приватизація державного або комунального майна, зокрема: продажу об`єктів права державної або комунальної власності на аукціоні, у тому числі: аукціоні з умовами; аукціоні без умов; аукціоні за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій; аукціоні із зниженням стартової ціни та викупу об`єктів приватизації.

Таким чиним, орендар, який виконав умови, передбачені ч.2 ст.18 цієї статті, має право на приватизацію об`єкта також шляхом викупу.

У разі якщо орган приватизації прийняв рішення про приватизацію об`єкта шляхом викупу, між органом приватизації та орендарем укладається попередній договір купівлі-продажу об`єкта приватизації. Договір купівлі-продажу такого об`єкта приватизації укладається не пізніше ніж протягом 30 робочих днів з дня укладення попереднього договору.

У разі якщо органами приватизації прийнято рішення про приватизацію на аукціоні з умовами щодо компенсації орендарю невід`ємних поліпшень, вартість таких поліпшень компенсується покупцем.

Ціна продажу об`єкта приватизації зменшується на суму компенсації невід`ємних поліпшень.

Якщо покупцем об`єкта приватизації стає орендар, вартість невід`ємних поліпшень зараховується йому під час остаточного розрахунку за об`єкт приватизації,

Отже, Закон №2269-VIIІ надає можливість зарахування коштів невід`ємних поліпшень як при викупі, так і при приватизації на аукціоні з умовами щодо компенсації орендарю невід`ємних поліпшень, що, в свою чергу, знайшло відображення у пункті 8 Порядку, прийнятого оскаржуваним рішенням.

Однак, позивач не погоджується з п.8 Порядку, яким передбачено, що якщо поліпшення орендованого майна здійснено з дотриманням даного порядку, орендар, за наявності аудиторського висновку про підтвердження фінансування невід`ємних поліпшень за рахунок власних коштів, може отримати відшкодування вартості здійснених невід`ємних поліпшень шляхом зарахування такої вартості у випадку приватизації ним об`єкта оренди або в рахунок плати за користування об`єктом оренди. Вважає, що відповідно до Закону №2269-VIIІ про приватизацію, серед іншого, необхідно встановити здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень за висновком незалежної оцінки (будівельної експертизи), а вартість невід`ємних поліпшень підтверджується незалежною оцінкою (будівельної експертизи) - суб`єктом оціночної діяльності, а не аудиторським висновком, який підтверджуватиме лише факт фінансування здійсненого ремонту.

Втім слід відмітити, що п.5 Порядку визначено, що для розгляду питання про надання згоди орендарю на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна орендар подає до Управління майном Житомирської обласної ради заяву та ряд необхідних документів, в тому числі і звіт за результатами експертизи кошторисної частини проектної документації на здійснення невід`ємних поліпшень.

Як вже зазначалося, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені відповідними доказами, суд вважає, що в аспекті дотримання балансу інтересів учасників, які беруть участь у справі представником відповідача наведено доводи, наявність яких свідчить про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Проаналізувавши викладене, суд вважає, що твердження позивача щодо протиправності спірного рішення, так як під час його прийняття порушені норми чинного законодавства є необґрунтованими.

Відтак, враховуючи приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що оскаржуване рішення винесено відповідачем у межах повноважень, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже є правомірним і не підлягає скасуванню.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, щодо дотримання вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Житомирської обласної ради (пл. Корольова, 1,м. Житомир, Житомирська область, Житомирський район, 10014. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 05 квітня 2024 р.