Справа № 500/749/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/749/24

09 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну праву за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору і виступає на стороні відповідача Державна судова адміністрація про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Тернопільського кружного адміністративного суду із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору і виступає на стороні відповідача Державна судова адміністрація, в якому просить:

визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області щодо не здійснення з 01.01.2024 року виплати суддівської винагороди судді Кременецького районного суду Тернопільської області (відрядженій з Оріхівського районного суду Запорізької області) ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу (щомісячно), у відповідності до наказу в.о. голови Кременецького районного суду Тернопільської області № 48-к від 18 серпня 2023 року;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 з урахуванням доплати за вислугу років з 01.01.2024 року на підставі частин 2, 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та у відповідності до наказу в.о. голови Кременецького районного суду Тернопільської області № 48-к від 18 серпня 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.01.2024 позивачем було отримано лист ТУ ДСА України у Тернопільській області від 30.01.2024 року вих. №03-242/24, в якому зазначено, що згідно акта ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління від 28.12.2023 року №131908-23/2 за період з 01.01.2021 по 30.06.2023, який підписано із запереченнями 02.01.2024, суддям місцевих загальних судів Тернопільської області, які не здійснювали правосуддя у зв`язку з припиненням повноважень судді із закінченням строку, на який його було призначено, Територіальним управлінням продовжувалася виплата суддівської винагороди в розмірі посадового окладу судді із доплатами, що є порушенням ч.10 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 та, як наслідок, зайві нарахування та виплати компенсацій за не використані відпустки та додаткової відпустки. Зокрема, у ревізійному періоді у Кременецькому районному суді не здійснювала правосуддя у зв`язку із закінченням терміну, на який її було призначено на посаду судді - ОСОБА_1 (з 07.07.2022 по теперішній час). На підставі наказу в.о. голови Кременецького районного суду №44-К від 07 липня 2022 Територіальним управлінням нараховано судді ОСОБА_1 доплату за вислугу років в сумі 148 941,71 грн, чим, за твердженням аудиторів, завдано державному бюджету збитків на вказану суму. До Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області 19.01.2024 за вх. №03-489/24 надійшов лист Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області від 16.01.2024 №131908-14/202-2024 "Про усунення порушень законодавства" з вимогою забезпечити відшкодування на користь державного бюджету збитків на загальну суму 1317603,21 грн, заподіяних внаслідок нарахування та виплати доплат до посадових окладів суддям, які не здійснювали правосуддя, в тому числі з врахуванням норм статей 16, 22 Цивільного кодексу України, статей 130-136 Кодексу законів про працю України. З огляду на зазначене, враховуючи вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області від 16.01.2024 №131908-14/202-2024, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області інформує про призупинення нарахування та виплати доплати за вислугу років до посадового окладу судді ОСОБА_1 з 01.01.2024.

Отримавши 31.01.2024 винагороду судді за січень 2024 року, позивач дізналася про те, що розмір винагороди не відповідає розміру, встановленому Законом, а саме винагорода судді виплачена без щомісячних доплат за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу, як це встановлено наказом в.о. голови Кременецького районного суду Тернопільської області № 48-к від 18 серпня 2023 року, що і слугувало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Ухвалою судді від 07.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами прощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

20.02.2024 до суду від Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що відповідно до пункту 8.16 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2023 року, на підставі направлення від 28.09.2023 № 236, виданого в. о. начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області ОСОБА_2 , начальником відділу контролю в галузі оборони, в правоохоронних органах та органах влади Небесною 1.1, проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області за період з 01.01.2021 по 30.06.2023.

За результатами проведеної ревізії складено акт ревізії окремих питань фінансово- господарської діяльності Територіального управління від 28.12.2023 року № 131908-23/2, зі змісту якого слідує, що суддям, які не здійснювали правосуддя в зв`язку з припиненням повноважень судді із закінченням строку, на який його було призначено, продовжувалася виплата суддівської винагороди в розмірі посадового окладу судді із доплатами, що є порушенням частини 10 статті 135 Закону №1402-VIII. Загальна сума видатків на доплати вказаним суддям склала 1259432,22 грн (в т.ч. нарахування на оплату праці - 198639,88 грн) та як наслідок на зайві нарахування та виплати компенсацій за не використані відпустки та додаткової відпустки - 58170,99 грн, чим завдано державному бюджету збитків на загальну суму 1317603,21 гривень.

Територіальним управлінням були подані заперечення на вказаний акт, однак Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області складено висновок від 12.01.2024, яким вказані заперечення відхилено як такі, які не спростовують викладеного в акті ревізії.

19.01.2024 за вх. № 03-489/24 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області надійшов лист Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області від 16.01.2024 № 131908-14/202-2024 "Про усунення порушень законодавства" з вимогою (на підставі норм пункту 1 частини 1 статті 8, пункту 7 статті 10, частини 2 статті 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, підпункту 9 пункту 4, підпункту 16 пункту 6, пункту 7 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, пунктів 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550) забезпечити відшкодування на користь державного бюджету збитків на загальну суму 1317603,21 грн, заподіяних внаслідок нарахування та виплати доплат до посадових окладів суддям, які не здійснювали правосуддя, в тому числі з врахуванням норм статей 16, 22 Цивільного кодексу України, статей 130-136 Кодексу законів про пращо України.

У ревізованому періоді, в Кременецькому районному суді не здійснювала правосуддя у зв`язку із закінченням терміну, на який її було призначено на посаду судді ОСОБА_1 (з 07.07.2022 по теперішній час).

На підставі наказу в.о. голови Кременецького районного суду Тернопільської області № 44-к від 07 липня 2022 року судді ОСОБА_1 нараховано доплату за вислугу років на суму 148 941,71 грн чим, згідно висновку аудиторів, завдано державному бюджету збитків.

На виконання вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, 26.01.2024 № 03-224 Територіальне управління звернулось до голови Кременецького районного суду з пропозицією вжиття відповідних заходів та з 01.01.2024 було призупинено нарахування та виплату доплати за вислугу років до посадового окладу судді ОСОБА_1 у розмірі 30 % про що повідомлено позивача (арк. справи 62-68).

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи учасників, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини.

Указом Президента України "Про призначення суддів" № 321/2016 від 01 серпня 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду судді Оріхівського районного суду Запорізької області строком на п`ять років (арк. справи 16).

Наказом голови Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2016 року № 97 ОСОБА_1 зараховано до штату Оріхівського районного суду Запорізької області на посаду судді Оріхівського районного суду Запорізької області з 18 серпня 2016 року (арк. справи 18).

Наказом голови Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року № 11 мені встановлено доплату за вислугу років у розмірі 20 % посадового окладу з 18 серпня 2018 року (арк. справи 19).

Рішенням Голови Верховного Суду №271/0/149-22 від 05.07.2022 "Про відрядження судді Оріхівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 до Кременецького районного суду Тернопільської області" вирішено відрядити суддю Оріхівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 до Кременецького районного суду Тернопільської області з 05 липня 2022 року (арк. справи 20).

На виконання вказаного рішення, наказом в.о. голови Кременецького районного суду Тернопільської області №44-к від 07.07.2022 суддя Гуцал О.П. вважається відрядженою із Оріхівського районного суду Запорізької області до Кременецького районного суду Тернопільської області з 07.07.2022 року до прийняття рішення про закінчення відрядження судді, з посадовим окладом згідно штатного розпису. Встановлено судді ОСОБА_1 , судді Оріхівського районного суду Запорізької області, тимчасово переведеної шляхом відрядження до Кременецького районного суду Тернопільської області, щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу судді, як такій, що має стаж роботи станом на 07 липня 2022 року - 8 років, 10 місяців, 19 днів (арк. справи 22-23).

Наказом голови Кременецького районного суду Тернопільської області №19-к від 01.05.2023 року внесено зміни до наказу суду №44-к від 07.07.2022 року "Про тимчасове переведення в порядку відрядження судді ОСОБА_1 ", виклавши пункт 1 даного наказу в такій редакції: "1. Зарахувати ОСОБА_1 , суддю Оріхівського районного суду Запорізької області з 01 травня 2023 року до штату Кременецького районного суду Тернопільської області тимчасово, як таку, що переведена шляхом відрядження, з посадовим окладом згідно штатного розпису" (арк. справи 46).

Наказом в.о. голови Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.08.2023 року №48-к встановлено ОСОБА_1 , відрядженій судді Кременецького районного суду Тернопільської області, з 18 серпня 2023 року щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу, стаж роботи якої становить 10 років (арк. справи 47).

На сьогодні позивач тимчасово обіймає посаду судді в Кременецькому районному суді Тернопільської області, але не здійснює правосуддя, у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Відповідно до пункту 8.16 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2023 року, на підставі направлення від 28.09.2023 № 236, виданого в. о. начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області ОСОБА_2 , начальником відділу контролю в галузі оборони, в правоохоронних органах та органах влади Небесною 1.1, проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області за період з 01.01.2021 по 30.06.2023.

В період з 02.10.2023 по 21.12.2023 в ревізії приймала участь заступник начальника відділу взаємодії з правоохоронними органами ОСОБА_3 (направлення від 02.10.2023 № 240, видане в.о. начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області ОСОБА_2 ); в період з 10.10.2023 по 08.12.2023 - головний державний аудитор відділу контролю в галузі освіти, науки, спорту та інформації ОСОБА_4 (направлення від 09.10.2023 № 246, видане начальником Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області ОСОБА_5 ); в період з 04.12.2023 по 08.12.2023 - головний державний фінансовий інспектор відділу контролю у сфері будівництва Кекіш Л.О. (направлення від 01.12.2023 № 298, видане начальником Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області ОСОБА_5 ).

Ревізію проведено в період з 29.09.2023 по 21.12.2023 (із зупиненням на період з 03.10.2023 по 09.10.2021, з 23.10.2023 по 01.1 1.2023, з 08.11.2023 по 22.1 1.2023 та з 11.12.2023 по 18.12.2023) відповідно до питань Програми ревізії.

За результатами проведеної ревізії складено акт ревізії окремих питань фінансово- господарської діяльності Територіального управління від 28.12.2023 року № 131908-23/2 (арк. справи 69-80).

Згідно висновків вказаного акта, в ході проведення ревізії, серед іншого встановлено, що суддям, які не здійснювали правосуддя в зв`язку з припиненням повноважень судді із закінченням строку, на який його було призначено, продовжувалася виплата суддівської винагороди в розмірі посадового окладу судді із доплатами, що є порушенням частини 10 статті 135 Закону №1402-VIII. Загальна сума видатків на доплати вказаним суддям склала 1 259432,22 грн (в т.ч. нарахування на оплату праці - 198639,88 грн) та як наслідок на зайві нарахування та виплати компенсацій за не використані відпустки та додаткової відпустки - 58170,99 грн, чим завдано державному бюджету збитків на загальну суму 1317603,21 гривень.

Не погодившись із вказаними висновками, відповідач подав до Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області заперечення від 09.01.2024 №03-83/24, проте Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області складено висновок від 12.01.2024, яким відхилено вказані заперечення як такі, які не спростовують викладеного в акті ревізії.

Листом від 30.01.2024 №03-242/24 відповідач проінформував позивача про призупинення з 01.01.2024 нарахування та виплати доплати за вислугу років до посадового окладу судді.

Не погоджуючись із такими діями суб`єкта владних повноважень, вважаючи їх протиправними, позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зміст ст. 135 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII) визначає, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Згідно п.17 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" повноваження суддів, призначених на посаду строком на п`ять років до набрання чинності цим Законом, припиняються із закінченням строку, на який їх було призначено. Судді, повноваження яких припинилися у зв`язку із закінченням такого строку, можуть бути призначені на посаду судді за результатами конкурсу, що проводиться в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 20 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (Закон № 1401-VIII), оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом.

Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

В п.22 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про судоустрій і статус суддів" (чинного до 01 січня 2020 року) видно, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Пунктом 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про судоустрій і статус суддів" (чинного до 01 січня 2020 року) визначено що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

За змістом пп. 16 п.1 розділу I Закону України від 16 жовтня 2019 року №193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" (далі - Закон №193-IX) виключено пункти 22 і 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII.

Згідно частин 1-3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI, в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд") суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

ч.5, ч.7 ст.133 Закону "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Відповідно до ч.10 ст.133 Закону "Про судоустрій і статус суддів" суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частин третьої, десятої статті 133 Закону №2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VІІІ, зокрема, за якими суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Із змісту пп. 3.4 Рішення Конституційного Суду України видно, що питання отримання суддею винагороди до проходження ним кваліфікаційного оцінювання регулюється Законом № 2453-VI у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ, а випадки, коли такий суддя не здійснює правосуддя, визначається Законом № 1402-VIII.

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України встановлено, що випадки нездійснення правосуддя поділяються на дві категорії. До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя. Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою. Наприклад, згідно із Законом №1402-VIII нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та із неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду (частина перша статті 55); з обов`язковим проходженням підготовки для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України (частина восьма статті 56, частини перша, друга статті 89); з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді (частина третя статті 82, частини шоста, сьома статті 147).

Конституційний Суд України зробив висновок, якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення ч.10 ст.133 Закону №2453-VI у редакції № 192-VІІІ, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Суд зазначає, що застосований законодавцем у положенні ч.10 ст.133 Закону "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону №192-VІІІ підхід до об`єднання усіх випадків, коли суддя, який не здійснює правосуддя, не має права на отримання доплат до посадового окладу, не можна визнати виправданим, справедливим та помірним, оскільки такий підхід не враховує особливостей кожної категорії підстав нездійснення правосуддя, ступеня обумовленості таких підстав поведінкою судді та інших законодавчо визначених обставин, а отже, невиправдано призводить до звуження обсягу гарантій незалежності суддів у виді зниження рівня їх матеріального забезпечення.

Отже, суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15).

Рада суддів України у рішенні від 03 вересня 2021 року № 35 наголосила, що будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018. В контексті питання виплати доплат таким суддям, дії Територіальних управлінь ДСА, судів, які здійснюють функції розпорядників бюджетних коштів, щодо припинення виплати доплат (а також намагання повернути вже виплачені доплати) суддям, що не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, так само як і висновки щодо відсутності підстав для виплати доплат до посадового окладу таким суддям, здійснені органами Державної аудиторської служби України під час проведення ревізій фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в різних областях та судах, свідчать про порушення гарантій незалежності суддів у виді матеріального забезпечення, що впливає на незалежність судді, та є протиправними та недопустимими. Крім того, припинення виплат зазначених вище доплат у 2021 році свідчить про порушення принципу "юридичної визначеності" та принципу "належного урядування".

Аналогічна позиція щодо необхідності здійснення доплат суддям, які не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, була викладена і в рішенні Ради суддів України від 19 квітня 2019 року №21.

Суд зазначає, що положення ч.10 ст.133 Закону "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону від 12 лютого 2015 року №192-VIII, які Рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року за №11-р/2018 визнані неконституційними, були тотожними за змістом положенням ч.10 ст.135 Закону "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII.

Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 120/1655/21-а дійшов висновку, що з набранням чинності законами № 1401-VIII, № 1402-VIII призначення на посаду судді (вперше) здійснюється безстроково, водночас призначення на посаду судді безстроково суддів, яких до того було призначено на посади в межах п`ятирічного строку (відповідно до раніше чинного правового регулювання цих правовідносин), поставлено у залежність від результатів кваліфікаційного оцінювання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у вказаній постанові, необхідним у даній категорії справи є з`ясування обставин, які зумовили припинення виплати суддям надбавок до посадового окладу: зупинення щодо кваліфікаційного оцінювання й відсторонення на цій підставі від здійснення правосуддя (відповідно до ч.5 ст.86 Закону № 1402-VIII); закінчення п`ятирічного строку повноважень на посаді судді чи поява іншої (обставини, з якою Рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 пов`язує неконституційність позбавлення надбавок до посадового окладу судді.

Таким чином, від чіткої відповіді на питання щодо причин, які зумовили припинення виплати надбавок до посадового окладу, і залежить правильне вирішення спору.

Суд зазначає, що на сьогодні позивач тимчасово обіймає посаду судді в Кременецькому районному суді Тернопільської області, але не здійснює правосуддя з 01.08.2021, у зв`язку із закінченням строку повноважень (у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень на посаді судді).

Суд погоджується із доводами позивача про те, що вона перебуває в процедурі кваліфікаційного оцінювання, яке досі незавершене у зв`язку із припиненням повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в листопаді 2019, а тому не здійснює правосуддя з незалежних від неї причин, не була і не є притягненою до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя.

Крім того, згідно листа від 31.01.2024 №02.1/14/2/2024 Кременецького районного суду Тернопільської області, що наказ в.о. голови Кременецького районного суду Тернопільської області № 48-к від 18 серпня 2023 року є чинним. В матеріалах особової справи судді ОСОБА_1 відсутня інформація про застосування дисциплінарного стягнення, передбаченого пп. 2-4 ч. 1 ст. 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", щодо ОСОБА_1 , а також відсутня інформація щодо відсторонення її від здійснення правосуддя на підставі рішення Вищої ради правосуддя, що мають наслідок позбавлення її права на отримання доплат до посадового окладу судді (ар. справи 52).

Отже, з урахуванням наведеного, на думку суду, оскільки суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 в період з 01.08.2021 і по даний час не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від неї особисто або не обумовлені її поведінкою, з огляду на висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 04.12.2018 №11-р/2018, та правову позицію Ради суддів України, викладену у рішенні від 19.04.2019 №21, з 01.01.2024 позивач мала право на отримання доплати до посадового окладу за вислугу років у розмірі 30 відсотків.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що висновки зазначені у листі-вимозі Управління Західного офісу Держаудитслужби у Тернопільській області від 16.01.2024 №131908-14/202-2024 "Про усунення порушень законодавства" про зайве нарахування та виплату доплати за стаж роботи позивачу, не відповідають вимогам вказаних вище нормативно-правових актів та рішенню Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018. При цьому, вказаний лист-вимога не є нормативно-правовим актом, який може регулювати питання нарахування та виплати суддівської винагороди.

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, про протиправність дій Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області щодо не здійснення з 01.01.2024 року виплати суддівської винагороди судді Кременецького районного суду Тернопільської області (відрядженій з Оріхівського районного суду Запорізької області) ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу (щомісячно), у відповідності до наказу в.о. голови Кременецького районного суду Тернопільської області № 48-к від 18 серпня 2023 року.

Тому, з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 з урахуванням доплати за вислугу років з 01.01.2024 року на підставі частин 2, 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та у відповідності до наказу в.о. голови Кременецького районного суду Тернопільської області № 48-к від 18 серпня 2023 року.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області щодо не здійснення з 01.01.2024 року виплати суддівської винагороди судді Кременецького районного суду Тернопільської області (відрядженій з Оріхівського районного суду Запорізької області) ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу (щомісячно), у відповідності до наказу в.о. голови Кременецького районного суду Тернопільської області № 48-к від 18 серпня 2023 року.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області провести з 01.01.2024 нарахування та виплату суддівської винагороди судді Кременецького районного суду Тернопільської області (відрядженій з Оріхівського районного суду Запорізької області) ОСОБА_1 з урахуванням доплати за вислугу років на підставі частин 2, 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та у відповідності до наказу в.о. голови Кременецького районного суду Тернопільської області № 48-к від 18 серпня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Грушевського, 6, м. Тернопіль, 46001, );

третя особа:

- Державна судова адміністрація України (місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021, ) .

Головуючий суддя Баб`юк П.М.