Справа № 520/25957/23
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

08 квітня 2024 року

м. Київ

справа №520/25957/23

адміністративне провадження № К/990/10768/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2013, додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.23 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2024, додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2013, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2024, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано пункт 10 додатку 1 рішення Харківської міської ради 18 сесії 8 скликання від 18.08.2023 №435/23 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0843 га., за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:07:042:0017, та передання її у власність;

- зобов`язано Харківську міську раду повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 25.06.2021 та за наслідком розгляду прийняти рішення в порядку ч. 2 ст. 118 Земельного Кодексу України, з урахуванням висновків суду.

09.12.2023 до суду першої інстанції позивачкою подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12000,00 грн.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2023, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2024 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково: стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн., в іншій частині задоволення заяви відмовлено.

Також, до суду апеляційної інстанції надійшла заява від ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат по справі № 520/25957/23.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2024, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради витрати на професійну правничу допомогу, понесені при розгляді справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Харківська міська рада звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснено в порядку спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, скаржник посилається на пункти 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Вважає, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки в подальшому правова позиція суду впливатиме на права та обов`язки інших осіб, які прагнуть отримати земельні ділянки комунальної власності у власність або користування та має виняткове значення для відповідача.

У касаційній скарзі скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме дотримання процедури звернення щодо передачі у власність громадянам земельних ділянок (для будівництва та (або) обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) безпосередньо через Центр надання адміністративних послуг, як передбачено частиною 6 статті 12 Закону України «Про адміністративні послуги».

Верховний Суд наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати норму права, щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду та яку, на думку скаржника, судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Однак, в касаційній скарзі скаржник не вказав: які саме норми матеріального та/або процесуального права необхідно застосувати для формування висновку; за результатами розгляду касаційної скарги, який саме висновок має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених ним норм матеріального та/або процесуального права.

Посилання заявника на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 31.08.2021 у справі № 712/2625/17, від 08.11.2021 у справі № 712/8720/20, від 11.04.2022 у справі № 210/2728/20, від 05.05.2022 у справі № 819/375/18, від 11.05.2023 у справі № 712/10480/21, від 12.05.2022 у справі № 1940/1644/18, від 17.02.2022 у справі № 640/18577/18, від 13.02.2024 у справі № 922/1457/23, від 20.10.2022 у справі № 140/1913/21 Суд не бере до уваги, оскільки вони є загальними щодо процедури подачі звернень до міської ради через центр надання адміністративних послуг, а в справі, що розглядається спірним питанням є відмова у розгляді звернення про затвердження технічної документації із землеустрою та безоплатної передачі у власність земельної ділянки виключно через Центр надання адміністративних послуг.

Також колегія суддів вважає необґрунтованим посилання скаржника на те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки вони носять загальний характер, який притаманний кожній аналогічній справі.

Вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Скаржником не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, в касаційній скарзі скаржниця обґрунтувань щодо винятковості цієї справи не наводить.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 347, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2013, додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.23 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2024, додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від13.03.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Надіслати Харківській міській раді копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя А.І. Рибачук

Суддя Л.В. Тацій