Справа № 520/1093/24
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

08 квітня 2024 року № 520/1093/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної військової адміністрації Харківської області про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 05 липня 1985 року по 21 квітня 1986 року на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області стажем державної служби;

- зобов`язати Харківську районну державну адміністрацію в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 05 липня 1985 року по 21 квітня 1986 року на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області до стажу державної служби.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що період його роботи з 05 липня 1985 року по 21 квітня 1986 року на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області у відповідача належало зарахувати до стажу державної служби, оскільки відповідно до Кваліфікаційного довідника посад службовців, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР від 14 січня 1969 року № 15, який діяв на час роботи, посада інспектора належала до посад спеціалістів, посада діловода до посад службовців. Натомість, як вказує позивач, вказаний стаж роботи на зазначеній посаді не був зарахований до його стажу державної служби. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 17.01.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано час на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн. або документів, визначених законодавством, що підтверджують наявність у позивача пільг щодо сплати судового збору, а також приведення позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України шляхом викладення змісту позовних вимог щодо відповідача. При цьому у вказаній ухвалі судом зазначено, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем в якості відповідача визначено Харківську районну державну адміністрацію Харківської області, однак позовні вимоги про визнання періоду роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 05 липня 1985 року по 21 квітня 1986 року на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області стажем державної служби до відповідача не звернуто.

Позивач 19.01.2024 подав заяву «про збільшення розміру позовних вимог», до якої долучив квитанцію про сплату судового збору.

При цьому вимог ухвали суду від 17.01.2024 року в частині приведення позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України шляхом викладення змісту позовних вимог щодо відповідача виконано не було.

Ухвалою суду від 25.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також, представником відповідача вказано, що у спірний період позивач дійсно працював на зазначеній ним посаді, що відповідачем не заперечується. При цьому оскільки до прийняття на роботу у відділ РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області на посаду інспектора позивач ОСОБА_1 трудового стажу не мав, то і надбавка до посадового окладу за вислугу років не нараховувалась і додаткова відпустка не надавалась, що передбачено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283. В той же час представником відповідача наголошено на обставинах того, що позивачем в якості відповідача визначено Харківську районну державну адміністрацію Харківської області, проте позовні вимоги про визнання періоду роботи ОСОБА_1 з 05 липня 1985 року по 21 квітня 1986 року на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області стажем державної служби до відповідача, Харківської районної державної (військової) адміністрації Харківської області не звернуто. Також представником відповідача вказано, що своєю дією чи бездіяльністю відповідачем не було порушено прав, свобод або законних інтересів позивача, а відтак предмет позову відсутній, у зв`язку з чим позов належить залишити без розгляду. Одночасно представником відповідача наголошено на обставинах пропущення позивачем строку на звернення до суду.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву від 05.02.2024 року по справі №520/1093/24; подальший розгляд справи вирішено здійснювати з урахуванням уточненої позовної заяви від 05.02.2024 року по справі №520/1093/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної військової адміністрації Харківської області про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії; у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 у період роботи з 05.07.1985 року до 21.04.1986 року перебував на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів та з 22.04.1986 року до 23.05.1986 року - на посаді діловода загального відділу виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області, що підтверджується сторонами та даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 .

Зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що стаж його роботи на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області не був зарахований до його стажу державної служби.

Вважаючи свої права порушеними, позивач направив звернення до Національного агентства України з питань державної служби.

Листом Національного агентства України з питань державної служби від 04.07.2023 року №3106/10.3-23 позивача було повідомлено про те, що пунктом 3 частини третьої статті 13 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII) передбачено, що НАДС видає у випадках, встановлених законом, нормативно-правові акти з питань державної служби, надає роз`яснення з питань застосування Закону № 889-VIII та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби. У зв`язку з цим зазначено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до статті 46 Закону № 889-VIII та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, і дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. Крім того, пунктом 8 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VІІІ обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше. Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VІІІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі Порядок № 283), додатку до нього та інших нормативно-правових актів. Пунктом 2 Порядку № 283 було визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишньої УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах. Переліком відділів і управлінь виконавчих комітетів обласних, районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів Української РСР, встановленим Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 23 вересня 1982 року № 4073-Х, були передбачені відділ запису актів громадянського стану та загальний відділ, що входили до структури районних Рад народних депутатів. Відповідно до Кваліфікаційного довідника посад службовців, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР від 14 січня 1969 року № 15, який діяв на час роботи заявника, посада інспектора належала до посад спеціалістів, посада діловода до посад службовців. Враховуючи вищевикладене зазначено, що період роботи заявника з 05 липня 1985 року по 21 квітня 1986 року на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області зараховується до стажу державної служби. Період роботи з 22 квітня 1986 року по 23 травня 1986 року на посаді діловода загального відділу виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області не зараховується до стажу державної служби. Разом з тим зазначено, що особі починають обчислювати стаж державної служби з моменту призначення її на посаду державної служби, тобто стаж державної служби мають особи, які перебувають на посадах державної служби чи перебували на них раніше. Крім того, особі, яка не перебуває і не перебувала на державній службі, попередні періоди роботи (служби) в установах, закладах, підрозділах інших державних органів не рахуються як стаж державної служби, а також не рахуються як стаж державної служби періоди роботи після припинення особою державної служби. Окремо зазначено, що листи міністерств, інших центральних органів виконавчої влади мають лише роз`яснювальний (інформаційний) характер і не встановлюють правових норм.

Позивачем вказано, що правонаступником виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області являлась спочатку Харківська районна державна адміністрація в Харківській області, а в подальшому відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про утворення військових адміністрацій» №68/2022 від 24.02.2022 року - Харківська районна військова адміністрація Харківської області ().

Відтак, вважаючи свої права порушеними саме відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них суд встановив таке.

Матеріали справи свідчать, що позивач 14.06.2023 року звернувся до Харківської районної державної адміністрації Харківської області із інформаційним запитом відповідно до ч.2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» стосовно надання інформації на питання: чи отримував він надбавку до посадового окладу за вислугу років та чи нараховувалась йому додаткова відпустка за час роботи з 05.07.1985 р. по 21.04.1986 р. на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області та з 22.04.1986 р. по 23.05.1986 р. - діловода загального відділу виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області? чи зараховується його стаж роботи у період з 05.07.1985 р. по 21.04.1986 р. на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області та з 22.04.1986 р. по 23.05.1986 р. - діловода загального відділу виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області?

Листом Харківської районної військової адміністрації Харківської області від 20.06.2023 року №6І/з позивача повідомлено про те, що за період роботи з 05.07.1985 року по 21.04.1986 року на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів та з 22.04.1986 року по 23.05.1986 року на посаді діловода загального відділу виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області надбавка до посадового окладу за вислугу років та додаткова відпустка йому не нараховувались. Щодо питання зараховувався вказаний стаж роботи у зазначений період на вказаних посадах до стажу державної служби за роз`ясненнями рекомендовано звернутись до Національного агентства України з питань державної служби (м. Київ, вул. Прорізна, 15) або до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми, вул. Герасима Кондратьева, 28).

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України Про інформацію публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно із ст. 7 Закону України "Про інформацію" право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних: на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Положеннями п. 6 ч.1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з положеннями ст.16 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відтак у цьому випадку відповідачем на інформаційний запит позивача за результатами його розгляду в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» було направлено відповідь з приводу порушених останнім у запиті питань.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивачем зміст наданої відповіді та процедура розгляду його заяви відповідачем не оскаржується.

Крім того, суд зазначає, що у поданому до відповідача інформаційному запиті позивачем не порушувалось питання зарахування спірного у цій справі стажу його роботи до стажу державної служби, як і не стосувалось таке отримання довідки про стаж державної служби.

Отже, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з приводу вказаних вище питань, як і не містять доказів відмови відповідача у зарахуванні певних періодів до стажу державної служби.

Відтак у рамках спірних правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем мають місце відносини, що виникли в рамках виконання відповідачем вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В той же час, Закон України «Про доступ до публічної інформації» не передбачає проведення перевірок, вивчення матеріалів, збору та надання виокремлених відомостей за наведеними запитувачами критеріями, які потребуватимуть проведення додаткового змістовного аналізу, а відтак створення інформації, а, отже, подання інформаційного запиту в порядку ч.2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не породжує правовідносини з приводу обрахунку стажу позивача на посадах державної служби та покладає на відповідача обов`язку щодо його обрахунку.

Також суд зазначає, що у позовній заяві позивачем не викладено доводів стосовно того, яким саме чином впливає не зарахування вказаного періоду стажу на його права.

Таким чином, враховуючи вище вказані обставини, суд доходить висновку про те, що станом на час звернення до суду між позивачем та відповідачем не виникло правовідносин з приводу яких відбулось звернення до суду з цим позовом, а відтак і порушення прав позивача саме відповідачем не відбулось.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що станом на дату звернення до суду спірні правовідносини, з приводу яких позивач звернувся до суду, не виникли, а відтак відповідачем прав позивача щодо незарахування до стажу державної служби періодів роботи позивача на посадах в органах прокуратури порушено не було.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

При цьому суд вважає за необхідне наголосити на обставинах того, що приписами ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України та п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 (справа за зверненням жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 КАС визначено позивача як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

З врахуванням вищевикладених норм слід дійти висновку, що до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод.

Відтак позивач, вважаючи свої права порушеними в праві звернутись до суду із відповідним позовом, проте саме судом надається оцінка вимогам позивача та повідомленим останнім обставинам, а з огляду на положення ст. 5 КАС України захисту в судовому порядку підлягають саме порушені права.

Крім того суд зазначає, що приписами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено такої підстави для залишення позову без розгляду як відсутність предмета спору.

Відтак суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про наявність підстав для залишення позову без розгляду з огляду на відсутність предмета спору.

Крім того, суд зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбаченого такого способу захисту права як визнання факту (визнання періоду роботи стажем державної служби).

Відтак, позивач, звертаючись до суду із позовом у цій справі, в частині заявлених вимог обрав неналежний спосіб судового захисту.

Стосовно доводів представника відповідача про пропущення позивачем строку на звернення до суду з огляду на те, що роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби позивачем отримано 04.07.2023 року, а позовна заява в системі «Електронний суд» сформована 11.01.2024 року, суд зазначає таке.

Згідно з частиною третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що зі змісту поданої до суду відповіді на відзив та долучених до неї доказів вбачається, що вказане роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби було направлено Укрпоштою з м. Києва 12.07.2023 року, що підтверджується копією поштового конверту та відбитком печатки на останньому.

Відтак звернення позивача до суд із позовом у цій справі відбулось у межах встановленого законодавством шестимісячного строку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківської районної військової адміністрації Харківської області (Григорівське шосе, буд. 52, м. Харків, 61098) про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.