Справа № 400/1818/24
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 р. № 400/1818/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Устинова І.А., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачівГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013,
провизнання протиправним та скасування рішення №42 від 25.10.2023; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач 2) в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення відповідача 2 № 42 від 25.10.2023 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивачки період роботи у з 28.06.1983 по 04.10.1983 на посаді керівника туристичної групи в Очаківському бюро подорожей та екскурсій, з 12.03.1984 по 23.07.1984 на посаді маляра штукатура у пансіонаті «Кооператор» Миколаївської облспоживспілки у м. Очакові та призначити пенсію за віком.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що їй протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового (трудового) стажу періоди роботи, зазначені в трудовій книжці, що призвело до відмови у призначенні пенсії.

Ухвалою від 01.03.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропонував відповідачам надати відзиви на позовну заяву.

Відповідач 1 надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити та зазначив, що за період роботи з 28.06.1983 по 04.10.1983 згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 запис про звільнення засвідчено печаткою, по відтиску якої неможливо визначити назву підприємства. Крім того, за період роботи з12.03.1984 по 23.07.1984 запис про прийняття на роботу внесено з порушенням вимог Інструкції № 58, оскільки в заголовку не зазначено повне найменування підприємства, а також запис про звільнення засвідчено печаткою, по відтиску якої неможливо визначити назву підприємства. Відтак, відсутні правові підстави для зарахування вищезазначених періодів роботи до страхового стажу позивачки. За наданими для призначення пенсії документами встановлено, що страховий стаж позивачки склав 28 років 4 місяці 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. Відтак, рішення від 25.10.2023 № 42 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимоги позивачки.

Відповідач 2 не надав до суду відзив на позовну заяву у строк встановлений судом. Ухвала про відкриття провадження отримана ним через особистий кабінет підсистеми «Електронний Суд» 05.03.2024 о 21:40 год.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивачка звернулась 19.10.2023 з заявою до Пенсійного фонду про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Заява позивача розглядалась ГУ ПФУ в Хмельницькій області, яким прийнято рішення від 25.10.2023 № 42 про відмову у призначенні пенсії.

Підстава відмови: відсутність необхідного страхового стажу. Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що на час звернення за пенсією за віком, страховий стаж позивачки складає 28 років 4 місяці 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком за заявою від 19.10.2023. Також, зазначеним рішенням не зараховано до страхового стажу позивачки періоди роботи з 28.06.1983 по 04.10.1983 згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 запис про звільнення засвідчено печаткою, по відтиску якої неможливо визначити назву підприємства, з 12.03.1984 по 23.07.1984 запис про прийняття на роботу внесено з порушенням вимог Інструкції № 58, оскільки в заголовку не зазначено повне найменування підприємства, а також запис про звільнення засвідчено печаткою, по відтиску якої неможливо визначити назву підприємства.

Не погоджуючись з відмовою у зарахуванні вказаних періодів до страхового стажу, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Згідно з п. 1 ч. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду поміж іншого для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 року (далі Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відмовляючи позивачу у врахуванні спірного стажу, відповідач виходив з наступного: наявна розбіжність між датою звільнення та наказом, а період навчання перетинається з періодом військової служби.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 року № 301 (далі Постанова № 301) закріплено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що позивачка не має нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, та не засвідчені належним чином виправлення, не можуть бути самостійною підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно із записами у трудовій книжці, які в решті, виконані у відповідності до вимог Інструкції.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 року у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі № 548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, записи у трудовій книжці позивачки, їх співставлення між собою та з врахуванням архівної довідки, не містять протиріч, та у своїй сукупності, підтверджують факт роботи та навчання позивача у спірний період.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Отже, відповідач протиправно відмовив позивачці у зарахуванні до страхового стажу позивачки періоди роботи з 28.06.1983 по 04.10.1983 на посаді керівника туристичної групи в Очаківському бюро подорожей та екскурсій, з 12.03.1984 по 23.07.1984 на посаді маляра штукатура у пансіонаті «Кооператор» Миколаївської облспоживспілки у м. Очакові та призначити пенсію за віком. Тому, спірне рішення відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії підлягає скасуванню, а спірний стаж зарахуванню.

При цьому, обов`язок зарахування страхового стажу та повторного розгляду заяви позивача покладається саме на відповідача 1, оскільки місцем реєстрації позивачки є АДРЕСА_1 .

Стосовно позовних вимог позивачки про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини першої ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, вищевказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачкою, тому суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивачки, відповідача необхідно зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивачки від 19.10.2023 року про призначення та виплати йому пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому позов належить задовольнити частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.

Позивачка сплатила судовий збір в сумі 1211,20 грн і оскільки вимоги в яких відмовлено є похідними, за них окремо судовий збір не сплачується, судовий збір в сумі 1211,20 грн належить повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Оскільки спірне рішення прийнято ГУ ПФУ в Хмельницькій області, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути саме з ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,549) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,290) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.10.2023 № 42 про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи з 28.06.1983 по 04.10.1983 на посаді керівника туристичної групи в Очаківському бюро подорожей та екскурсій, з 12.03.1984 по 23.07.1984 на посаді маляра штукатура у пансіонаті «Кооператор» Миколаївської облспоживспілки у м. Очакові та призначити пенсію за віком.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком від 19.10.2023 року з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

5. В решті позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький, 290) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов