Справа № 500/7415/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/7415/23 пров. № А/857/2561/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі № 500/7415/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення м.Тернопіль
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїМандзій О.П.
дата складання повного тексту рішення27.12.2023
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі № 500/7415/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що:

- до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, не зараховано період роботи з 11.04.2005 по 05.10.2011, оскільки у вказаний період згідно довідки №439/09 від 11.10.2023, виданій Галицьким фаховим коледжем, ОСОБА_1 працювала в Галицькому інституті імені В`ячеслава Чорновола, який не відноситься до вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації;

- страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії становить 41 рік 0 місяців 28 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстави для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлена шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач підпадає під дію п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала, зокрема, у Галицькому інституті імені В`ячеслава Чорновола з 11.04.2005 по 31.08.2006 на посаді викладача української мови та літератури коледжу, з 01.09.2006 по 04.12.2006 на посаді викладача української мови та літератури у групах ліцею, з 05.12.2006 по 31.08.2007 на посаді завідувача ліцеєм, з 01.09.2007 по 31.08.2011 на посаді директора ліцею, з 01.09.2011 по 05.10.2011 на посаді завідувача ліцею.

Відповідно до положення про відокремлений структурний підрозділ - ліцей Галицького інституту імені В`ячеслава Чорновола, затвердженого начальником управління освіти і науки Тернопільської міської ради, ліцей є відокремленим структурним підрозділ Галицького інституту імені В`ячеслава Чорновола, без права юридичної особи.

За даним довідки №439/09 від 11.10.2023, виданій Галицьким фаховим коледжем імені ОСОБА_2 , 01.09.2004 ОСОБА_1 прийнята на роботу у Галицький коледж імені В`ячеслава Чорновла (навчальний заклад І-ІІ рівнів акредитації) на посаду викладача української мови та літератури за контрактом (наказ № 563-к від 0.09.2004). 11.04.2005 ІНФОРМАЦІЯ_1 (рішення 14 сесії 4 скликання Тернопільської міської ради № 4/14/04 від 27.01.2005 "Про реорганізацію ІНФОРМАЦІЯ_2 "), у якому ОСОБА_1 продовжувала працювати на посаді викладача української мови та літератури у групах ліцею за контрактом (наказ № 106-к від 11.04.2005) по 31.08.2006 (наказ № 508-к від 31.08.2006). 05.12.2006 ОСОБА_1 прийнято на посаду завідувача ліцеєм (основне місце роботи) за строковим договором та припинено термін дії контракту на посаді викладача української мови, а також прийнято на посаду викладача української мови у групах ліцею за суміщенням (наказ № 1041 -к від 05.12.2006). 01.09.2007 ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача ліцеєм, займаної за строковим договором, та з посади викладача української мови та літератури у групах ліцею, займаної за суміщенням, у зв`язку із закінченням терміну дії договорів (наказ № 538-к від 31.08.2007). 01.09.2007 ОСОБА_1 прийнято на роботу у Галицький інститут імені В`ячеслава Чорновола (навчальний заклад III рівня акредитації) на посаду директора ліцею (основне місце роботи) за контрактом (наказ № 620а-к від 03.09.2007) та на посаду викладача української мови та літератури у групах ліцею за суміщенням (наказ № 620б-к від 03.09.2007) до 01.09.2008 (наказ про звільнення з посади № 757а-к від 01.09.2008). 01.09.2008 ОСОБА_1 продовжено термін дії контракту на посаді директора ліцею (основне місце роботи) до 01.09.2011 (наказ на продовження контракту № 765-к від 01.09.2008; наказ на звільнення № 609-к від 31.08.2011). Під час перебування на посаді директора ліцею ОСОБА_1 за суміщенням займала посади викладача української мови та літератури у групах ліцею, а саме: з 01.09.2008 (наказ № 766-к від 01.09.2008) по 01.07.2010 (наказ № 424-к від 01.07.2010); з 01.09.2010 (наказ № 733-к від 01.09.2010) по 01.07.2011 (наказ № 223-к від 01.07.2011). 01.09.2011 ОСОБА_1 прийнята на роботу у Галицький інститут імені В`ячеслава Чорновола на посаду завідувача ліцею (основне місце роботи) за контрактом (наказ № 875-к від 01.09.2011) та на посаду викладача української мови та літератури у групах ліцею за суміщенням (наказ № 876-к від 01.09.2011). 06.10.2011 Галицький інститут імені В`ячеслава Чорновола реорганізовано у Галицький коледж імені В`ячеслава Чорновола (навчальний заклад І-ІІ рівнів акредитації) згідно рішень Тернопільської міської ради шостого скликання №6/8/17 від 19.05.2011р. та №6/п11/1 від 29.07.2011р., у який ОСОБА_1 зарахована на посаду викладача української мови та літератури у групах гімназії за суміщенням (наказ № 1-к від 06.10.2011), а також звільнена з посади завідувача ліцею, займаної за контрактом, в порядку переведення у Галицький коледж імені ОСОБА_2 на посаду директора гімназії "Гармонія" Галицького коледжу імені В`чеслава Чорновола за контрактом (основне місце роботи) (наказ № 2-к від 06.10.2011).

14.09.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 20.10.2023 №1900-0305-8/44855 повідомило ОСОБА_1 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, посилаючись на недотримання вимоги роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і наявності страхового стажу жінок 30 років. Відповідно до наданих документів, до стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, можливо зарахувати період роботи на посаді вчителя загальноосвітньої школи №1 м. Броди Львівської області з 15.08.1988 по 22.08.1995, вчителя Золочівського економічного ліцею з 25.08.1998 по 31.08.2004 та періоди роботи з 01.09.2004 по 10.04.2005, з 06.10.2011 по 30.06.2023 у Галицькому коледжі імені В`ячеслава Чорновола. Період роботи з 11.04.2005 по 05.10.2011 врахувати до спеціального стажу немає підстав, оскільки цей період відноситься до періоду роботи в Галицькому інституті імені В`ячеслава Чорновола, про шо зазначено у довідці №439/03 від 11.10.2023, і не відноситься до вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації.

Отож, відмовляючи позивачу у виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідач послався на недостатній страховий стаж, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, до якого не зараховано періоди роботи з 11.04.2005 по 05.10.2011 в Галицькому інституті імені В`ячеслава Чорновола, який не відноситься до вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулася до суду з даним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Пунктом 7-1розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отож, для призначення вказаної допомоги особа повинна відповідати таким критеріям:

-досягнути пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

-на день досягнення вищевказаного пенсійного віку особа, працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- якщо особа при призначенні пенсії за віком не отримувала будь-якої пенсії.

Відповідно до частини 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На час розгляду (20.10.2023 року) відповідачем питання про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" досягла віку 60 років.

Обставини стосовно того, що при призначені пенсії за віком, ОСОБА_1 не отримувала будь-якої іншої пенсії, відповідачем не заперечується.

Як наслідок судом установлено, що вихід на пенсію саме з посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а також неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії відповідачем не заперечується та не є спірним у справі.

Спірним у даних правовідносинах є наявність необхідного стажу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів Україні 23.11.2011 № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок №1191).

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Розділом 1 "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 передбачено, що право на таку пенсію мають, зокрема, директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, які працюють у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах.

Згідно п.5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Відмовляючи позивачу у виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідач послався на недостатній страховий стаж, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, до якого не зараховано періоди роботи з 11.04.2005 по 05.10.2011 в Галицькому інституті імені В`ячеслава Чорновола, який не відноситься до вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації.

З матеріалів справи вбачається, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала, зокрема, у Галицькому інституті імені В`ячеслава Чорновола з 11.04.2005 по 31.08.2006 на посаді викладача української мови та літератури коледжу, з 01.09.2006 по 04.12.2006 на посаді викладача української мови та літератури у групах ліцею, з 05.12.2006 по 31.08.2007 на посаді завідувача ліцеєм, з 01.09.2007 по 31.08.2011 на посаді директора ліцею, з 01.09.2011 по 05.10.2011 на посаді завідувача ліцею.

За даними положення про відокремлений структурний підрозділ - ліцей Галицького інституту імені В`ячеслава Чорновола, затвердженого начальником управління освіти і науки Тернопільської міської ради, ліцей є відокремленим структурним підрозділ Галицького інституту імені В`ячеслава Чорновола, без права юридичної особи.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про освіту" №2145-VІІІ від 05.09.2017 (чинного з 28.09.2017) складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Відповідно до ст.28 Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 № 1556-VII (чинного з 06.09.2014) в Україні діють заклади вищої освіти таких типів:

1) університет - багатогалузевий (класичний, технічний) або галузевий (профільний, технологічний, педагогічний, фізичного виховання і спорту, гуманітарний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) заклад вищої освіти, що провадить інноваційну освітню діяльність за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії), проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність;

2) академія, інститут - галузевий (профільний, технологічний, технічний, педагогічний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) заклад вищої освіти, що провадить інноваційну освітню діяльність, пов`язану з наданням вищої освіти на першому і другому рівнях за однією чи кількома галузями знань, може здійснювати підготовку на третьому і вищому науковому рівнях вищої освіти за певними спеціальностями, проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність; 3) коледж - заклад вищої освіти або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність.

Згідно з ст.1 Закону України "Про вищу освіту" від 17.01.2002 №2984-ІІІ (чинного до 06.09.2014):

вищий навчальний заклад - освітній, освітньо-науковий заклад, який заснований і діє відповідно до законодавства про освіту, реалізує відповідно до наданої ліцензії освітньо-професійні програми вищої освіти за певними освітніми та освітньо-кваліфікаційними рівнями, забезпечує навчання, виховання та професійну підготовку осіб відповідно до їх покликання, інтересів, здібностей та нормативних вимог у галузі вищої освіти, а також здійснює наукову та науково-технічну діяльність;

рівень акредитації - рівень спроможності вищого навчального закладу певного типу провадити освітню діяльність, пов`язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

Стаття 24 України "Про вищу освіту" визначала рівні акредитації вищих навчальних закладів. Так, встановлювалися такі рівні акредитації вищих навчальних закладів:

вищий навчальний заклад першого рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста;

вищий навчальний заклад другого рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста та за напрямами підготовки освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра;

вищий навчальний заклад третього рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за напрямами освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра, спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста, а також за окремими спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня магістра;

вищий навчальний заклад четвертого рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за напрямами освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра, спеціальностями освітньо-кваліфікаційних рівнів спеціаліста, магістра.

Відповідно до п.5 ст.25 Закону України "Про вищу освіту" від 17.01.2002 №2984-ІІІ коледж це вищий навчальний заклад другого рівня акредитації або структурний підрозділ вищого навчального закладу третього або четвертого рівня акредитації, який провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям певної вищої освіти та кваліфікації у споріднених напрямах підготовки (якщо є структурним підрозділом вищого навчального закладу третього або четвертого рівня акредитації або входить до навчального чи навчально-науково-виробничого комплексу) або за кількома спорідненими спеціальностями і має відповідний рівень кадрового та матеріально-технічного забезпечення.

Згідно з п.12 частини 2 Розділу XV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 № 1556-VII до приведення нормативно-правових актів з питань оплати праці, пенсійного та стипендіального забезпечення у відповідність із вимогами цього Закону умови оплати праці, пенсійного забезпечення педагогічних, науково-педагогічних і наукових працівників, стипендіального забезпечення осіб, які навчаються, зберігаються: для університетів, академій, інститутів - на рівні закладів вищої освіти III-IV рівнів акредитації; для коледжів (включаючи коледжі як структурні підрозділи університетів, академій, інститутів) - на рівні закладів вищої освіти I-II рівнів акредитації.

Суд вказує, що позивач в періоди роботи у Галицькому інституті імені В`ячеслава Чорновола працювала з 11.04.2005 по 31.08.2006 на посаді викладача української мови та літератури коледжу, з 01.09.2006 по 04.12.2006 на посаді викладача української мови та літератури у групах ліцею, з 05.12.2006 по 31.08.2007 на посаді завідувача ліцеєм, з 01.09.2007 по 31.08.2011 на посаді директора ліцею, з 01.09.2011 по 05.10.2011 на посаді завідувача ліцею, а тому його пенсійне забезпечення до приведення пенсійного законодавства у відповідність з освітнім законодавством має здійснюватися, прирівнюючи до вищого навчального закладу I-II рівнів акредитації.

Отож, зібраними у справі доказами підтверджується обставини щодо наявності у позивача спеціального стажу в обсязі понад 30 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За приведених фактичних обставин справи та положень законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач підпадає під дію п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі № 500/7415/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос