Справа № 160/4986/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/4986/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна компанія «Укренерго» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року (суддя Єфанова О.В.) в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного Товариства «Національна компанія «Укренерго» до Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до суду із адміністративним позовом до Солонянської селищної ради, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Солонянської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 28.08.2022 за №970-26/VІІІ, яким у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 29.10.2021 за №01/48952 - відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки під розміщення та обслуговування існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, орієнтовною площею 0,0225 га з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно з КВЦПЗ - 14.02) в адміністративно- територіальних межах с. Військове, Дніпровського району, Дніпропетровської області;

зобов`язати Солонянську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області розглянути клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 29.10.2021 за №01/48952 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки під розміщення та обслуговування існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, орієнтовною площею 0,0225 га з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії (код згідно з КВЦПЗ - 14.02) в адміністративно-територіальних межах с. Військове Дніпровського району Дніпропетровської області, з прийняттям рішення у відповідності до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки під розміщення та обслуговування існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, однак відповідач листом за №02-21-2286/0/2-21 від 18.11.2021 року повідомив про невідповідність позивача вимогам ст.92 ЗКУ та повідомив, що земельна ділянка на якій знаходиться радіовежа знаходиться у приватній власності громадянина. Позивач наголошує, що земельна ділянка, на якій знаходиться радіовежа, не перебуває у приватній власності. За результатом розгляду по суті клопотання позивача відповідачем прийнято спірне рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання позивача. Зазначене рішення аргументовано тим, що позивачем не надано доказів право власності на радіовежу; не надано довідки про балансову належність радіовежі. Підсумовуючи позивач зазначив, що його клопотання відповідачем розглянуто не у строк, встановлений законом. Позивач зауважує, що спірне рішення є протиправним, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Національна компанія «Укренерго» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою відмови у рішенні Солонянської селищної ради №970-26/VI 11 від 25.08.2022 року зазначено наступне: вказане цільове призначення земельної ділянки не відповідає цільовому використанню об`єкта, а саме: для існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, яка не відноситься до земель енергетики (не підпадає під вимоги ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України для підстави у відмові); земельні ділянки державної та комунальної власності надаються у власність і користування для потреб енергетики (не підпадає під вимоги ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України для підстави у відмові); не надано підтверджуючих документів про право власності на дану радіовежу за Національною енергетичною компанією «Укренерго» (в порушення вимог ч. З ст. 123 Земельного кодексу України для підстави у відмові); не підлягають відведенню у постійне користування земельні ділянки для розміщення опор повітряних ліній електропередачі та кабельних ліній електропередачі (не відповідає вимогам ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України для підстави у відмові, а також не відповідає предмету клопотання). Судом першої інстанції у рішенні зазначено висновки, які протирічать один одному, а саме: «Як встановлено судом позивачем було подано до відповідача довідку №А-19018 від 23.02.2022 року про балансову власність з якої вбачається, що об`єкт основних засобів, а саме: інвентарний номер 84770 «РРЛ Дніпропетровських МЭС» обліковується на балансі Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», а далі по- тексту рішення «Суд зазначає, що з означеної довідки не вбачається, що радіовежа для радіорелейної лінії, яка знаходиться на спірній земельній ділянці, є об`єктом основних засобів, а саме: інвентарний номер 84770 «РРЛ Дніпропетровських МЭС», яка обліковується на балансі Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго». Отже, судом не встановлено відсутність у НЕК «Укренерго» прав на зазначений об`єкт, а лише встановлено неможливість визначитися з його приналежністю до основних засобів. Також, суд першої інстанції зазначає, що з наданих позивачем документів разом із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та з довідки не вбачається, що радіовежа для радіорелейної лінії є об`єктом з виробництва і передачі електричної та теплової енергії, об`єктом альтернативної енергетики, об`єктом технологічної інфраструктури об`єктів енергетики, в тому числі адміністративних та виробничих будівель підприємств, що здійснюють таку діяльність. Однак, судом не враховано та не надано належної правової оцінки Виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.08.2020р., в якій визначено основним видом економічної діяльності НЕК «Укренерго» є 35.12 передача електроенергії.

Від Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування зазначено, що позивачем було подано до відповідача довідку №А-19018 від 23.02.2022 року про балансову власність з якої вбачається, що об`єкт основних засобів, а саме: інвентарний номер 84770 «РРЛ Днепропетровских МЭС» обліковується на балансі Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго». З означеної довідки не вбачається, що радіовежа для радіорелейної лінії, яка знаходиться на спірній земельній ділянці, є об`єктом основних засобів, а саме: інвентарний номер 84770 «РРЛ Днепропетровских МЭС», яка обліковується на балансі Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго». Крім цього, з наданих позивачем документів разом із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та з вказаної довідки не вбачається, що радіовежа для радіорелейної лінії є об`єктом з виробництва і передачі електричної та теплової енергії, об`єктом альтернативної енергетики, об`єктом технологічної інфраструктури об`єктів енергетики, в тому числі адміністративних та виробничих будівель підприємств, що здійснюють таку діяльність. Тому, Солонянська селищна рада обґрунтовано відмовила у наданні дозволу позивачу з огляду на не підтвердження позивачем визначення цільового призначення спірної земельної ділянки.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що 29.10.2021 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Солонянської селищної ради із клопотанням (вих.№01/48952) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки під розміщення та обслуговування існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, орієнтовною площею 0,0225 га з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно з КВЦПЗ - 14.02) в адміністративно- територіальних межах с. Військове, Дніпровського району, Дніпропетровської області.

18.11.2021 Виконавчий комітет Солонянської селищної ради розглянув клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 29.10.2021 року (вих.№01/48952) та листом за №02-21-2286/0/2-21 повідомив, що Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не відповідає пп. «а» п.2 ст.92 ЗКУ, тобто не відноситься до підприємства, що належить комунальній або державній власності. Також у даному листі зазначено, що частина існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку знаходиться на земельній ділянці сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, яка перебуває у приватній власності громадянина. На підставі зазначеного Виконавчий комітет Солонянської селищної ради не має можливості надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою та запропонував звернутися з відповідною заявою про укладення земельного сервітуту.

20.12.2021 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Солонянської селищної ради із заявою (вих.№01/60487) в якому додатково зазначило, що радіовежа для радіорелейної лінії зв`язку споруджена НЕК «Укренерго» на виконання Енергетичної стратегії України та використовується для оперативного диспетчерського зв`язку, передачі технологічної інформації (даних телеметрії) та для забезпечення роботи протиаварійної автоматики магістральних електричних мереж 330-750 кВ. Також у даній заяві зазначено, що земельна ділянка на якій по факту розміщено та обслуговується існуюча радіовежа в облікових даних органів державної влади рахується як землі сільськогосподарського призначення, не надані у власність або у користування.

25.01.2022 Виконавчий комітет Солонянської селищної ради розглянув клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 20.12.2021 року (вих.№01/60487) та листом за №02-21-238/0/2-22 повідомив, що до наданих матеріалів до листа не надано жодних даних про те, що вказана радіовежа перебуває у користуванні Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

28.04.2022 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Солонянської селищної ради із заявою (вих.№01/16414) в якому додатково зазначило, що зазначена радіовежа не підлягає державній реєстрації речових прав та їх обтяжень, тому заявник надає довідку про її облік на балансі НЕК «Укренерго».

03.05.2022 Виконавчий комітет Солонянської селищної ради розглянув клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 28.04.2022 року (вих.№01/16414) та листом за №02-21-950/0/2-22 повідомив, що на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення безпеки в умовах воєнного часу» від 24.03.2022 формування земельних ділянок забороняється, а отже станом на травень 2022 року розглядати клопотання заявника про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є не можливим.

28.04.2022 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго звернулось до Солонянської селищної ради із заявою (вих.№01/27101) в якому зазначило, що відсутність відповідного рішення, яке приймається колегіальним органом місцевого самоврядування, є бездіяльністю. На підставі зазначеного заявник просив прийняте відповідне рішення відповідно до Земельного кодексу України.

25.08.2022 Солонянська селищна рада розглянула клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки під розміщення та обслуговування існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, орієнтовною площею 0,0225 га з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно з КВЦПЗ - 14.02) в адміністративно- територіальних межах с.Військове, Дніпровського району, Дніпропетровської області та прийняла рішення №970-26/VIII.

Означеним рішенням відмовлено в задоволенні клопотання заявника з огляду на, зокрема, наступні підстави:

- вказане цільове призначення земельної ділянки не відповідає цільовому використанню об`єкта, а саме: для існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, яка не відноситься до земель енергетики;

- земельні ділянки державної та комунальної власності надаються у власність і користування для потреб енергетики;

- не надано підтверджуючих документів про право власності на дану радіовежу за Національною енергетичною компанією «Укренерго»;

- не підлягають відведенню у постійне користування земельні ділянки для розміщення опор повітряних ліній електропередачі та кабельних ліній електропередачі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступе.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною третьою статті 24 Закону № 280/97-ВР визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною першою статті 59 Закону № 280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону № 280/97-ВР).

У Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказано, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (часина перша статті 3 Земельного кодексу України в редакції чинній на момент звернення та прийняття рішення, та надалі).

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

За приписами статті 5 Земельного кодексу України, земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Пунктами «а»-«в`статті 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 15 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, належать: а) здійснення нормативно-правового забезпечення у сфері земельних відносин; б) забезпечення проведення земельної реформи; в) розробка та забезпечення реалізації загальнодержавних, регіональних програм використання та охорони земель; г) забезпечення здійснення землеустрою, моніторингу земель і державного контролю за використанням та охороною земель; ґ) забезпечення проведення державної експертизи документації із землеустрою у випадках та порядку, визначених законом, ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, охорони земель, реформування земельних відносин; д) розроблення економічного механізму регулювання земельних відносин; е) участь у розробленні заходів щодо розвитку ринку земель; є) міжнародне співробітництво в галузі земельних відносин; ж) вирішення інших питань, визначених законами України та покладених на нього актами Президента України.

Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до приписів статті 65 Земельного кодексу України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.

Землі промисловості можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Розміри земельних ділянок, що надаються для зазначених цілей, визначаються відповідно до затверджених в установленому порядку державних норм і проектної документації, а відведення земельних ділянок здійснюється з урахуванням черговості їх освоєння.

Пунктом «а» частини першої статті 82 Земельного кодексу України передбачено, що юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Згідно пунктом «а» частини другої статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно з частинами першою та другою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною першою статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Матеріалами справи встановлено, що до відповідача довідку №А-19018 від 23.02.2022 про балансову власність з якої вбачається, що об`єкт основних засобів, а саме: інвентарний номер 84770 «РРЛ Днепропетровских МЭС» обліковується на балансі Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Проте, з довідки не вбачається, що радіовежа для радіорелейної лінії, яка знаходиться на спірній земельній ділянці, є об`єктом основних засобів, а саме: інвентарний номер 84770 «РРЛ Днепропетровских МЭС», яка обліковується на балансі Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Крім того, з наданих позивачем документів разом із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та з вказаної довідки не вбачається, що радіовежа для радіорелейної лінії є об`єктом з виробництва і передачі електричної та теплової енергії, об`єктом альтернативної енергетики, об`єктом технологічної інфраструктури об`єктів енергетики, в тому числі адміністративних та виробничих будівель підприємств, що здійснюють таку діяльність.

Також, з наданих позивачем документів разом із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та з вказаної довідки не вбачається, що радіовежа для радіорелейної лінії є об`єктом з виробництва і передачі електричної та теплової енергії, об`єктом альтернативної енергетики, об`єктом технологічної інфраструктури об`єктів енергетики, в тому числі адміністративних та виробничих будівель підприємств, що здійснюють таку діяльність, а отже з вказаних документів не вбачається підтвердження визначення цільового призначення спірної земельної ділянки за класифікацією видів цільового призначення земель - 14.02 для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно відмовлено наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки під розміщення та обслуговування існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, орієнтовною площею 0,0225 га з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно з КВЦПЗ - 14.02) в адміністративно- територіальних межах с. Військове, Дніпровського району, Дніпропетровської області, з огляду на відсутність підстав для передачі земельної ділянки комунальної власності у користування для потреб енергетики.

Разом з тим, хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, пункт 29).

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність оскарженого рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко