Справа № 453/17/24
Суддя: Брона А. Л.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 453/17/24
№ провадження 2-а/453/2/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Брони А.Л.
секретаря судових засідань Бендеш А.І.,
з участю позивача ОСОБА_1
та відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського офіцера громади ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Шрібака Богдана Володимировича, Головного управління Національної поліції у Львівській області, про скасування постанови серії БАД № 784363 від 24.11.2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, -
08.01.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського офіцера громади ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про скасування постанови серії БАД № 784363 від 24.11.2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10.01.2024 постановлено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 08.02.2024 було залучено до участі у справі співвідповідача Головне управління Національної поліції у Львівській області.
У позовній заяві позивач зазначає, що 24 листопада 2023 року поліцейським ОСОБА_2 було винесено постанову серії БАД №784363 про адміністративне правопорушення від 24.11.2023 року, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.
Позивач вказує, що дана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і є необгрунтованою. Так, зокрема, позивач зазначає, що підставою для зупинки автомобіля було те, що він не був пристебнутий ременем безпеки, при цьому зі змісту вказаної постанови вбачається, що за ремінь безпеки у такій нічого не вказано, а тому і не було законної причини для зупинки автомобіля. Крім того, позивач зазначив, що поліцейський не проінформував його про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу не надав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП, що унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Разом з тим, поліцейський ОСОБА_2 склав у своєму патрульному автомобілі оскаржувану постанову, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення часу, місця, посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, та не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, внаслідок чого поліцейським були грубо порушені вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.
Враховуючи доводи, викладені у позовній заяві, позивач просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №784363 від 24.11.2023 рокута закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
25.01.2024 року на адресу суду за вх. №628 від відповідача ПОГ СВзГ ВП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що вимоги позовної заяви повністю заперечує та вказав, що під час патрулювання Славської ТГ, 24.11.2023 року приблизно о 16 год. 40 хв. в смт. Славське по вул. Привокзальна він побачив автомобіль марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Привокзальна, за кермом якого знаходився водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , якого він знає в обличчя, оскільки відносно такого ним вже було складено протокол за ст. 130 КУпАП, за розглядом якого 15.05.2023 Сколівським районним судом Львівської області був позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік.
Відповідно до п.3 ч.1 статті 35, статті 40 Закону України «Про національну поліцію», відповідний транспортний засіб було зупинено, водію було роз`яснено причини зупинки, зокрема чітко було повідомлено про застосування відео реєстратора, зачитані та роз`яснені права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтями 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, зокрема неодноразово перепитував ОСОБА_1 , чи бажає він скористатися своїми правами участі захисника для надання правової допомоги, знайомитися з доказами, подавати докази, пояснення, та відмовитись давати пояснення, однак ОСОБА_1 увесь час ігнорував його запитання, уникав відповіді. Зазначив, що після неодноразових запитань, повідомив останньому, що переходить до розгляду справи. Під час розгляду справи, заяв та клопотань від ОСОБА_1 не надходило. Такий повідомив, що має намір ознайомитися з відеодоказами, одночасно повідомляючи, що в даній справі відеодокази незаконні та що не має факту підтвердження на відео, що він керував автомобілем, екран реєстратора автомобіля невеликого розміру. В службове приміщення, яке було неподалік, позивач відмовився йти та документи на право керування автомобілем не надав. Після розгляду справи, у зв`язку з порушенням пункту 2,1Б та 2.1а ПДР України, відносно ОСОБА_1 було винесено постанову БАД №784363 від 24.11.2023 року за ч.ч.1,4 ст. 126 КУпАП, та згідно ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Також водієві було роз`яснено порядок оскарження даної постанови у 10-ти денний строк, згідно вимог ст. 287 КУпАП.
Окрім цього, 08.02.2024 року на адресу суд надійшли письмові пояснення відповідача ПОГ СВзГ ВП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_2 , в яких він зазначив, що 23.01.2024 року ним було отримано повістку в судове засідання на 08.02.2024 року та копію ухвали Сколівського районного суду Львівської області по справі за позовом ОСОБА_1 про скасування складеної ним постанови за ч.4 ст. 126 КУпАП. Зокрема, у позовній заяві позивач посилається на те, що причиною зупинки його автомобіля було те, що він не був пристебнутий ременем безпеки, однак в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності нічого про ремінь безпеки не вказано.
По даному факту відповідач повідомляє наступне.
Під час патрулювання Славської ТГ 24.11.2023 приблизно о 16 год. 40 хв. в смт. Славське по вул. Привокзальна він побачив автомобіль марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Привокзальна, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , якого він знає в обличчя, так як відносно ОСОБА_1 ним був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, внаслідок чого 15.05.2023 року Сколівським районним судом Львівської області ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 1 рік, тобто водій вже притягався до адміністративної відповідальності. При цьому, ОСОБА_1 був не пристебнутий ременем безпеки, що було видно через незатемнені вікна авто, яким керував ОСОБА_1 . Відповідач зазначає, що підійшовши до водія ОСОБА_1 , повідомив йому, що такий не пристебнутий і це причина зупинки. Попри те, відповідач вказує, що вказану справу не розглядав за порушення правил користування ременем безпеки, оскільки це є малозначним порушенням. Відповідач зазначає, що ним ОСОБА_1 було роз`яснено причини зупинки згідно ч.1 п.3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію, зокрема чітко було повідомлено, що такий позбавлений права керування транспортними засобами, що і відображено було в матеріалах справи, зокрема в рапорті.
Окрім цього, 08.02.2024 року відповідачем ПОГ СВзГ ВП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_2 було подано до суду клопотання про заміну відповідача ПОГ СВзГ ВП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_2 , належним відповідачем Головне управління Національної поліції у Львівській області.
12.02.2024 року на адресу суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 , в яких він просить не брати до уваги підроблене, змонтоване відео, долучене відповідачем, оскільки таке не може бути доказом у справі, а також, що дане відео є не належним та не допустимим по адміністративному правопорушенні, оскільки не дає можливості встановити хронологію подій, які відбувалися між уривками цього відео.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві.
Відповідач - поліцейський офіцер громади ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Шрібак Б.В. щодо задоволення позову ОСОБА_1 заперечував повністю з підстав, викладених у своєму відзиві на позовну заяву.
Відповідач - Головне управління Національної поліції у Львівській області, будучи належним чином повідомлений про дату та час проведення судового засідання, явку представника в таке не забезпечив.
Заслухавши думку сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).
Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Судом встановлено, що 24.11.2023 року ПОГ СВзГ ВП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАД № 784363, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч.4 ст. 126 КУпАП, об`єднано згідно ст. 36 КУпАП в одне провадження та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн.
З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 24.11.2023 року о 16:40 год. керував транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , при цьому, 15.05.2023 року Сколівським районним судом Львівської області ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, чим порушив вимогу п.2.1а ПДР України, а також не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.1Б ПДР України.
У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є не обгрунтованою. Вказує, що підставою для зупинки автомобіля було те, що він, як водій, не був пристебнутий ременем безпеки, при цьому зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що за ремінь безпеки у ній не йдеться, відтак у відповідача не було законної підстави для зупинки автомобіля. Крім того зазначив, що поліцейський не проінформував про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу не надав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП, що унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони технічний талон).
Згідно пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені упункті 2.1 ПДРУкраїни.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП настає в разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 2 статтею 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Отже, приписами ч.2 статті 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.
Судом встановлено, що постановою Сколівського районного суду Львівської області від 15.05.2023 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30.06.2023 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Таким чином, станом на день притягнення позивача до адміністративної відповідальності, постанова Сколівського районного суду Львівської області від 15.05.2023 року набрала законної сили, а ОСОБА_1 є таким, що не має права керування транспортними засобами.
Разом з тим, відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського та відеозаписом з камери вуличного спостереження, підтверджується рух транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 перед його зупинкою працівником поліції. Після зупинки працівником поліції вказаного транспортного засобу, зі сторони місця водія вийшов позивач ОСОБА_1 . В подальшому, на місці зупинки транспортного засобу, останнього було проінформовано про причину зупинки та роз`яснено підставу такої зупинки. Під час спілкування з позивачем працівником поліції було встановлено відсутність у водія посвідчення водія у зв`язку з позбавленням його права керування транспортними засобами. Водій під час зупинки транспортного засобу повідомив поліцейському, що виїхав відремонтувати колесо.
Також, з перегляду вказаного відеозапису вбачається, що поліцейським на місці зупинки транспортного засобу були зачитані та роз`яснені права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, та запропоновано скористатися своїм правом залучення захисника для надання правової допомоги при розгляді справи, подавати докази, надати пояснення, на що така особа уникала відповіді.
При цьому, суд звертає увагу позивача, що інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав в позивача пред`явити документи, що посвідчують право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб. Те, що позивач не погоджується з поставленим йому в провину порушенням ПДР, не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.
При розгляді справи суд враховує правові висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 21.11.2018 року у справі № 465/6677/16а, відповідно до яких, п.2.4 ПДР зобов`язує водія на вимогу працівника поліції зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 року у справі № 201/6167/17.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь- яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Як встановлено, позивачу було відомо про накладене на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами, однак з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що 24 листопада 2023 року саме він керував автомобілем.
Окрім цього, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та приведений до присяги свідка, надав покази, а саме вказав, що 24.11.2023 року він з братом ОСОБА_1 їхали автомобілем в смт. Славське Стрийського району Львівської області. Коли зупинилися, він відійшов в сторону і в цей час під`їхав працівник поліції. Вказує, що коли він підійшов до поліцейського, такий повідомив йому що претензій до нього не має. Працівник поліції не мав при собі посвідчення поліцейського, а тільки переломаний надгрудний знак. Вважав дії працівника поліції неправомірними, в зв`язку з чим зателефонував на лінію 102 та повідомив про порушення, на що йому оператором було повідомлено що із вказаними ним фактами потрібно звертатися у відділ поліції із заявою про вчинення злочину. На той час не мав можливості скласти таку заяву, а тому і не звертався у поліцію.
Після перегляду в судовому засіданні відео з боді-камери поліцейського наголосив, що саме він, а не його брат керував транспортним засобом, а чому на відео відображено те, що саме брат виходить з автомобіля зі сторони місця водія, не знає та вважає, що таке відео є змонтованим.
Також в судовому засіданні надав покази і свідок ОСОБА_4 , який, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та приведений до присяги свідка вказав, що 24.11.2023 року перебував у смт. Славське Стрийського району Львівської області і до нього в цей день зателефонував ОСОБА_3 і сказав, що його зупинили працівники поліції. Свідок зазначив, що коли приїхав на місце зупинки транспортного засобу, побачив працівника поліції ОСОБА_2 та почув, як ОСОБА_3 викликав слідчо-оперативну групу на місце події. В подальшому останній сказав йому, що все добре і допомоги не потрібно.
Отже доводи позивача, викладені у позові та наведені у судовому засіданні, так як і покази свідків, не спростовують вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП та не доводять відсутності факту порушення позивачем.
Будь-яких інших доказів, які б спростували обставини, зазначені у оспорюваній постанові серії БАД №784363 від 24.11.2023 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, позивачем надано не було.
Враховуючи наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні зазначеного порушення доведена повністю, а тому доводи ОСОБА_1 про свою невинуватість суд вважає безпідставними.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Враховуючи наведене, суд вважає, що інспектор поліції при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч.2 ст. 2 КАС України, в зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без задоволення, а постанову відповідача - без змін.
Керуючись ст.ст. 5, 9, 20, 77, 90 243-246, 250 КАСУ, ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП, суд,-
п о с т а н о в и в:
Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського офіцера громади ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, про скасування постанови серії БАД № 784363 від 24.11.2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 09.04.2024.

Суддя /