Справа № 400/1932/24
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/1932/24
Головуючий в 1 інстанції Бульба Н.О.

Дата і місце ухвалення 01.03.2024р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 р. у справі №400/1932/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Булахевіча С.В. від 16.02.2024 у виконавчому провадженні ВП №73878813 про накладення штрафу в сумі 5100 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, у зв`язку з тим, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Заявнику роз`яснено, що даний спір підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Техноторг-Дон» подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу не врахував, що згідно ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» постани державного виконавця, в тому числі про стягнення штрафів можуть бути оскаржені сторонами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. У зв`язку з чим вважає, що даний спір належить вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п.24 рішення від 20 липня 2006 року в справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.01.2024р. приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. відкрито виконавче провадження №73878813 з примусового виконання виконавчого листа №170/499/23, виданого 04.01.2024р. Шацьким районним судом Волинської області про зобов`язання ТОВ «ТЕХНОТОРГ-ДОН» передати у відповідності до умов п.3.1.1 Договору купівлі-продажу №43/320 385 від 17.02.2022, з урахування внесених змін, у власність ОСОБА_1 оплачений товар трактор «Беларус 82,1» шляхом його поставки ОСОБА_1 на умовах само вивозу.

16.02.2024р. у межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу, яким за невиконання рішення суду без поважних причин на боржника ТОВ «ТЕХНОТОРГ-ДОН» накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

Вважаючи вказану постанову про накладення штрафу протиправною ТОВ «ТЕХНОТОРГ-ДОН» оскаржило її в судовому порядку.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції, з посиланням на положення ч.1 ст.74 Закону України Про виконавче провадження, дійшов висновку, що Миколаївський окружний адміністративний суд не є судом, який встановлений законом при розгляді даної справи, оскільки спір належить до розгляду у місцевому загальному суді в порядку цивільного судочинства. Зокрема, за висновками суду першої інстанції, оскільки предметом позову є оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу, яка була винесена при виконанні виконавчого документа, виданого відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України, тому захист порушених прав сторони виконавчого провадження має здійснюватися в порядку, встановленому ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 7 частини першої статті 4 КАС передбачено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства.

Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.

Як вище встановлено судом апеляційної інстанції, позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою в порядку статті 287 КАС, оскільки вважає, що Постановою, порушено його права та законні інтереси.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Аналіз наведених вище норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу та про стягнення основної винагороди

Тобто, Постанова є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця урегульовано статтею 287 КАС, частиною першою якої передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Разом з тим, стаття 74 Закону № 1404-VIII визначає порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас, згідно з частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані ці правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до розглядуваних спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 74 Закону № 1404-VIII, якою закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічні правові висновки щодо застосування наведених вище правових норм викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15, у справі № 127/9870/16-ц та у справі №2-01575/11, від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11, від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц, від 3 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 та № 766/740/17-ц відповідно, від 29 травня 2019 року у справі № 758/8095/15-ц, від 2 жовтня 2019 року у справі №766/10138/17-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі №1940/1957/18, від 15 січня 2020 року у справі №1.380.2019.001073 та від 29 вересня 2020 року у справі №295/6656/14-ц, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 160/4071/20, від 31 березня 2021 року у справі № 640/18024/20, від 30 листопада 2022 у справі № 640/14282/19.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про непоширення юрисдикції адміністративного суду на спір щодо оскарження Постанови, що у свою чергу свідчить і про помилковість висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження та застосування пункту 1 частини першої статті 170 КАС, що призвело до порушення норм процесуального права і постановлення передчасної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у цій справі.

Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до Тернопільського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду по суті.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 320, 322, 325, 328, 329 КАС суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 р. у справі №400/1932/24 скасувати.

Справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді А.Г. Федусик О.А. Шевчук.