Справа № 120/7071/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 квітня 2024 р. Справа № 120/7071/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхування". Зокрема, позивач наголошує, що ним дотримано усіх вимог для призначення йому такого виду пенсії, натомість головним управлінням Пенсійного фонду України протиправно не зараховано періоди роботи на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії.

Від головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зокрема, відповідач наголошує, що ними було проведено перевірку задля підтвердження пільгового стажу. Однак, за результати вказаної перевірки підтверджений пільговий стаж не є достатнім для призначення пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду в Сумській області не скористалося своїм правом на подання відзиву.

Разом з тим від вказаного територіального органу Пенсійного фонду надійшло клопотання, у якому вказано про неможливість надання матеріалів пенсійної справи позивача, оскільки відмовна пенсійна справа знаходиться в головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Ознайомившись з наявними матеріалами справи, суд встановив наступне.

07.02.2023 року позивач звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.

За результатами розгляду вказаної заяви рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 14.02.2023 року № 90 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки підтверджений пільговий стаж не є достатнім.

Так, до пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 09.09.1986 року по 10.11.1986 року, 21.11.1986 року по 26.09.1988 року, з 01.12.1990 року по 31.12.1990 року, з 01.03.1991 року по 31.03.1991 року, з 01.01.1992 року по 19.02.2000 року, з 15.04.2000 року по 20.12.2002 року, оскільки комісія у Вінницькій області не підтвердила періоди роботи, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 року таким законом є Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесено зміни до Закону № 1058-IV та доповнено його розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Також Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесено зміни у п. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" та викладено їх в такій редакції:

"Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону".

З аналізу наведених норм слідує, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах Пенсійний фонд зобов`язаний перевірити чи відноситься та чи підтверджується пільговий стаж позивача на посаді, яка визначена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджений Кабінетом Міністрів України.

Так, головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було проведено перевірку. За результатами вказаної перевірки не зараховані періоди роботи з 09.09.1986 року по 10.11.1986 року, 21.11.1986 року по 26.09.1988 року, з 01.12.1990 року по 31.12.1990 року, з 01.03.1991 року по 31.03.1991 року, з 01.01.1992 року по 19.02.2000 року, з 15.04.2000 року по 20.12.2022 року, оскільки комісія у Вінницькій області не підтвердила періоди роботи, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Судом встановлено, що рішення головного управління Пенсійного фонду в Сумській області повністю базується на рішенні комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема трудової книжки серії НОМЕР_1 , у період з 09.09.1986 року по 10.11.1986 року позивач працював на посаді газоелектросварщика в Ямпільському районному міжгосподарському комбінаті по виконанню послуг сільському населенню.

Вказаний період не зараховано до пільгового стажу з огляду на відсутність даних про послідовну реорганізацію та про ліквідацію без правонаступника цієї установи. Окрім того, архівними документами не підтверджується робота за пільговою професією.

У статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року за № 383 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок), визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 .

Пунктом 20 постанови КМ України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, за періоди роботи після 21.08.1992 року - наявність наказу про проведення атестації відповідного робочого місця.

Натомість, трудова книга позивача та надана ним довідка від 26.01.2022 року № 01-14-42 не містить відомостей щодо характеру роботи позивача та не підтверджує зайнятість протягом повного робочого дня.

Відтак, відсутні підстави для зарахування вказаного стажу як пільгового.

Принагідно суд вказує, що позивач не позбавлений права на подання до органу Пенсійного фонду України довідок, що підтверджують пільговий період роботи.

Принагідно, суд зазначає, що для підтвердження пільгового стажу роботи заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально) подає до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу, зокрема документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у т.ч. архівні) щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (п. 11 Порядку № 18-1).

Так, у разі відсутності фактів ліквідації підприємства без визначення правонаступника, відсутні підстави для розгляду Комісію питання підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії, відповідно до Порядку № 18-1.

Разом з тим, суд зазначає, що відсутність відомостей, архівних документів щодо реорганізації або ліквідації підприємства без правонаступника не можуть підставою для не зарахування стажу, при умові наявності інших підтверджуючих документів відповідно стажу.

Так, головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій не зараховано період роботи позивача в Ямпільському господарському ремонтно-будівельному участку з 21.11.1986 року по 26.09.1988 року виключно з підстав відсутності відомостей про послідовну реорганізацію та про ліквідацію без правонаступника Ямпільської ремонтно-будівельної дільниці.

Тобто, відповідно до норм чинного законодавства, Комісія унеможливлена підтверджувати стаж без наявності відповідних відомостей про реорганізацію.

Разом з тим, головним управлінням Пенсійного фонду в Сумській області не надано оцінки вказаним періодам працевлаштування та доказам, наданих на їх підтвердження.

Відтак, аналізований період підлягатиме зарахуванню, у випадку наявності відомостей, що підтверджують пільговий період роботи позивача.

Рішенням комісії не враховано період працевлаштування позивача з 01.01.1992 року по 19.02.2000 року, оскільки професія газоелектрозварник не відповідає чинним на період роботи Спискам. Крім того, за періоди з 22.08.1992 року відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць. Також за січень 1994 року, січень, лютий, листопад 1997 року, грудень 1988 року, січень, грудень 1999 року, січень 2000 року відсутні дані про заробітну плату.

Згідно трудової книжки позивача, останній у період з 28.09.1988 року по 28.02.2000 року працював зварником в колгоспі ім. 40-річчя Жовтня с. Северинівка, який внаслідок послідовної реорганізації перетворено в СТОВ "Северинівка"

Період роботи з 15.10.1998 року по 30.11.1990 року, з 01.01.1991 року по 28.02.1991 року, з 01.04.1991 року по 31.12.1991 року зараховано комісією та враховано головним управлінням Пенсійного фонду в Сумській області при розгляді заяви про призначення пенсії.

В архівній довідці від 21.01.2022 року № 01-14-24, яка видана на підставі книг обліку трудового стажу і заробітку колгоспника, підтверджено роботу позивача на посаді газоелектрозварювальника в колгоспі ім. 40-річчя Жовтня, КСП "Северинівка" з 1988 року по 2000 рік.

Чинним на період роботи позивача законодавством право на пільгове пенсійне забезпечення передбачалося:

- для газозварників та електрозварників та їх підручних, що передбачено розділом XXXIII Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956;

- для газозварників, електрогазозварників, зайнятих на різанні і ручному зварюванні та електрозварників ручного зварювання, що передбачено розділом XXXIII Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994;

- для газозварників, електрозварників ручного зварювання, електрогазозварників, зайнятих різанням та ручним зварюванням, що передбачено розділом XXXIII Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.

Суд зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 535/103/17 та поставі від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.

Таким чином, починаючи з дати набрання чинності постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах" і до цього часу професія газоелектрозварника передбачена Списками № 2 як така, зайнятість на якій під час виконання трудових обов`язків дає право особі на пенсію за віком на пільгових умовах.

Також, в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі № 174/658/16-а, яка в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню судом при вирішенні справи, вказано, що "електрогазозварник" і "газоелектрозварник" - це різні найменування однієї професії, тому, при документальному підтвердженні їх зайнятості протягом повного робочого дня, особи, які працювали на таких посадах мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, за умови наявності достатнього спеціального стажу.

Відмінність у написанні посади позивача - "електрогазозварник", "газоелектрозварник", "газозварник", "електрозварник" на думку суду, суттєвого значення не має, оскільки це різні найменування однієї професії. Крім того, розбіжності в написанні найменування посади не нівелюють характеру та виду виконуваної позивачем роботи, яка за умовами шкідливості та важкості надає право на право за віком на пільгових умовах.

Отже, відмова зарахувати до стажу за Списком №2 періоди роботи позивача з підстав не віднесення посади газоелектрозварника до переліку професій і посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах є протиправною.

Однією із основних умов, наявність якої дає право працівнику на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є результати атестації робочих місць.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.1992 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Пунктом 3 цієї постанови Кабінету Міністрів України зобов`язано керівників підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання провести атестацію робочих місць, визначити за її результатами перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням та ознайомити з ним трудящих.

Згідно із пунктами 1, 2, 3, 4, 9, 11 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці, Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, Переліків робіт із особливо шкідливими і особливо важкими та шкідливими і важкими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, та інших нормативно-правових актів, відповідно до яких надаються пільги та компенсації працівникам за роботу із шкідливими умовами праці, покладається на Держпраці.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно із пунктами 3, 4 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно із пунктом 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.199.

Із системного аналізу вказаних норм Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці № 442, дає суду підстави зробити висновок про те, що обов`язок проведення атестації робочих місць повністю покладений на роботодавців-керівників підприємств, установ, організацій, а контроль за її проведенням покладено на державний орган-Держпраці.

Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 520/15025/16-а викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, позивач не може нести відповідальності за непроведення атестації робочого місця.

Аналогічне стосується і періоду роботи з 14.04.2000 року по 20.12.2002 року в ТОВ "Промінь".

Окрім того, суд наголошує, що відсутність відомостей про заробітну плату не вказує на відсутність факту працевлаштування на посадах/установах, що дають право на призначення пільгової пенсії.

Суд наголошує, що позивач не може нести відповідальність за ведення документації підприємства та її збереження.

Відтак, відповідачем протиправно не зараховано період роботи з 01.12.1990 року по 31.12.1990 року, з 01.03.1991 року по 31.03.1991 року.

Окрім того, вказане свідчить, що період роботи з 14.04.2000 року по 20.12.2002 року підлягає зарахування до стажу, що дає право на пільгове призначення пенсії у повній мірі.

Щодо зарахування періодів роботи позивача з 06.01.1986 року по 08.09.1986 року на посаді учня каменотеса та з 01.04.2003 року по 15.04.2004 року газоелектрозварника, суд вказує, що на разі відсутні підстави для їх зарахування до пільгового стажу.

Так, позивачем ні до суду, ні до органу Пенсійного фонду України не було надано документи, що підтверджують особливий характер роботи позивача, умови робочого часу, тощо.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов до висновку про можливість зарахування відповідачеві до стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії періодів працевлаштування з 01.01.1992 року по 19.02.2000 року (8 років 1 місяць 19 днів), з 15.04.2000 року по 20.12.2002 року (2 роки 8 місяців 6 днів), 01.12.1990 року по 31.12.1990 року (1 місяць), з 01.03.1991 року по 31.03.1991 року (1 місяць).

Відтак, рішення головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області є протиправним.

Разом з тим, оскільки рішення головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області базується на рішення комісії при головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке, у свою чергу, стало підставою для не зарахування пільгового стажу, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати вказане рішення комісії.

Окрім того, суд наголошує, що відповідач у разі недостатності або неналежного оформлення документів, доданих до заяви про призначення пенсії, наділений повноваженням письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, або вимагати дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає, що ефективним способом захисту у контексті цієї справи є зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу наступні періоди працевлаштування позивача: з 01.01.1992 року по 19.02.2000 року, з 15.04.2000 року по 20.12.2002 року, 01.12.1990 року по 31.12.1990 року, з 01.03.1991 року по 31.03.1991 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судового збору здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ), головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Берестовська, буд. 1, Сумська обл., код ЄДРПОУ 2110813) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 24.01.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду в Сумській області від 14.02.2023 року № 90 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди працевлаштування позивача: з 01.01.1992 року по 19.02.2000 року, з 15.04.2000 року по 20.12.2002 року, 01.12.1990 року по 31.12.1990 року, з 01.03.1991 року по 31.03.1991 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 07.02.2023 року з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович