Справа № 560/744/24
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/744/24
РІШЕННЯ

іменем України

09 квітня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного правління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 06.12.2023 №30 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 05.09.1987 по 04.11.2003, призначити пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позову зазначає, що після встановлення ІІІ групи інвалідності вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до страхового стажу не було зараховано періоди її роботи з 05.09.1987 по 04.11.2003. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом також повідомило про відмову в призначенні пенсії на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що рішенням №30 від 06.12.2023 позивачці правомірно відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно зі ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю у неї необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивачки становить 10 років 28 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вказаною статтею.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиві просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до наданих позивачем до заяви документів її страховий стаж складає 10 років 28 днів, що не є достатнім для призначення їй бажаної пенсії.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 136684 від 16.10.2023 з 16.10.2023 позивачку визнано особою з інвалідністю IIІ групи.

ОСОБА_1 05.12.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.12.2023 №30 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

До страхового стажу позивачки не зараховано:

- період роботи з 05.09.1987 по 04.11.2003 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки дата заповнення трудової книжки відсутня, титульний аркуш засвідчений печаткою несвоєчасно, інформація про заведення дубліката не зазначена;

- період роботи 1987-1990 рр. згідно з архівною довідкою від 30.11.2023 №01-34/1072, 1991-1994 згідно з архівною довідкою від 30.11.2023 №01-34/1073, 1998-1998 згідно з архівною довідкою від 30.11.2023 №01-34/1074, оскільки по батькові заявниці не зазначено;

- період роботи з 1999 по 2003 згідно з архівною довідкою від 30.11.2023 №01-34/1075, оскільки по батькові заявниці зазначено скорочено.

Період роботи позивачки з 2000 по 2003 частково зараховано згідно з даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності залежно від групи інвалідності за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно 14 років.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі також - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Із змісту записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 встановлено, що у період з 05.09.1987 по 04.11.2003 вона була членом колгоспу СТОВ "Незалежність".

Належних доказів того, що записи про період роботи позивачки з 05.09.1987 по 04.11.2003 є недостовірними або непідтвердженими, відповідачами суду не надано.

Суд вважає, що право позивачки на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості заповнення трудової книжки відповідальним працівником.

Суд звертає увагу на те, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відтак, трудова книжка є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії.

Крім того, у трудовій книжці позивачки наявні записи про встановлений мінімум трудової участі у громадському господарстві та фактично відпрацьовані вихододні. Належних доказів визнання недостовірними чи недійсними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачами суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при вирішенні питання призначення пенсії.

На думку суду, неповнота зазначення по батькові особи або відповідних скорочень в архівних довідках №01-34/1072, №01-34/1073, № 01-34/1074 від 30.11.2023 та №01-34/1075 від 30.11.2023 за наявності належним чином оформленої трудової книжки та повноти записів у ній, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового (страхового) стажу, що дає право на призначення пенсії по інвалідності.

Що стосується часткового зарахування періоду роботи позивачки за 2000-2003 за даними Реєстрів застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд виходить з такого.

Пунктом 1 статті 14 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії.

Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону ( частина 1 статті 15 Закону №1058-IV)

Відповідно до статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Перерахунок пенсії особи проводиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де вона працює, страхувальником сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або неповну сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином, застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, відтак наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу фактичних періодів роботи особи на такому підприємстві. Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.05.2021 у справі №343/659/17.

Відтак суд вважає, що прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії, що ґрунтується на незарахуванні ( невизнанні) частини наявного у позивачки стажу, є протиправним та підлягає скасуванню. Оскільки зарахований раніше страховий стаж позивачки складав 10 років 28 днів, а тривалість стажу, що повинен бути зарахований за цим рішенням, становить понад 16 років, у сукупності стаж становить більше ніж 14 років, достатніх для призначення пенсії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Оскільки позивачка звернулась за призначенням пенсії у тримісячний строк після встановлення інвалідності, право на призначення пенсії виникає у неї з 16.10.2023.

Оскільки відповідачі не довели правомірності прийнятого рішення і доводи позивача належними доказами не спростували, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.12.2023 №30 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 05.09.1987 по 04.11.2003 в колгоспі СТОВ "Незалежність", призначити пенсію по інвалідності з 16.10.2023, провести нарахування і виплату пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 09 квітня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3,м. Слов`янськ,Донецька обл., Краматорський р-н,84122 , код ЄДРПОУ - 13486010)

Головуючий суддя І.С. Козачок