Справа № 160/7266/23
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/7266/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року

у справі №160/7266/23

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штаба Збройних Сил України, Головнокомандувача Збройних Сил України

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штаба Збройних Сил України, Головнокомандувача Збройних Сил України, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 03.10.2022 р. №1367 Міністерства оборони України про увільнення позивача від займаної посади в Військовій частині НОМЕР_1 і призначення позивача на посаду в Військовій частині НОМЕР_2 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ №243 від 06.11.2022 р. Військової частини НОМЕР_1 про виключення позивача із списків особового складу та всіх видів забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити позивача на посаді командира стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 з 06.11.2022 р.;

- звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді командира стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №160/7266/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штаба Збройних Сил України, Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Судом зазначено, що спірний наказ від 03.10.2022 № 1367 по особовому складу став підставою для прийняття спірного наказу від 06.11.2022 р. № 243 по стройовій частині. Суд звернув увагу, що оспорюваний наказ по особовому складу прийнятий відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та в умовах дії воєнного стану, тобто особливого періоду. Враховуючи, що на час виникнення спірних правовідносин в Україні діяв і продовжує діяти воєнний стан, були підстави для здійснення переміщення позивача на нове місце служби з однієї військової частини до іншої без його згоди з метою доукомплектування Збройних Сил України, що обумовлено обставинами особливого періоду. Суд не погодився із доводами позивача про неможливість виключення зі списків особового складу у зв`язку з не встановленням наявності підстав, що виключають його переміщення у випадках, визначених пунктом 112 Положення, оскільки позивач не вказав жодної такої обставини, передбаченої вказаним пунктом, яка б виключала можливість його переведення на посаду без надання згоди та яка існувала на час прийняття оскаржуваних наказів, і матеріали справи таких доказів не містять. Суд вказав, що з огляду на правове регулювання, не доведення плану переміщення, не здійснення опитування, не отримання згоди на переміщення не свідчить про протиправність оскаржуваного наказу по особовому складу, який прийнятий з урахуванням особливостей порядку проходження військової служби за призовом під час воєнного стану. Отже, доводи позивача не свідчать про відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваних наказів.

Суд дійшов висновку, що спірний наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 №1367 по особовому складу та, яка наслідок, прийнятий на його підставі оскаржуваний наказ від 06.11.2022 №243 по стройовій частині, винесені під час дії воєнного стану з дотриманням вимог положень пунктів 82, 112, 257 Положення, є правомірними, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування. В свою чергу, вимоги про зобов`язання поновити позивача на посаді з 06.11.2022 року не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено. Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №160/7266/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 , як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що лише 28.03.2023 року йому надані вперше копії витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 №243, однак суд не звернув уваги на фактичну дату ознайомлення позивача з наказом № 243. Вказує, що з планами переміщення в період до 06.11.2022 року, а також після цієї дати, позивача не ознайомлювали, пропозиції не надходили, рапорти з приводу можливих переміщень позивачем не складались і в нього не запитувались. Звертає увагу, що приписи Статуту внутрішньої служби ЗСУ вказують на виключно одноособову відповідальність командирів за їх накази. Вважає, що спірний наказ №243 мав бути складений і виданий виключно у письмовій формі, виконання наказу мало відбуватися тільки після його видачі та коли підлеглий, якому цей наказ віддається, його зрозумів, командир мав пересвідчитися, що наказ відданий підлеглому зрозумілий, при необхідності до наказу могли бути внесені виправлення, обґрунтовані правові наслідки виконання наказу можуть наступати тільки після видання наказу і його виконання всіма сторонами, у порядку, визначеному законодавством, за підлеглим закріплено право на висловлення своїх зауважень та на оскарження наказу. Звертає увагу, що відповідачами не надано доказів здавання справ та посади, зокрема відповідних актів, затверджених старшим командиром. Натомість, позивач посаду не здавав, атестати не отримував. Вважає, що керуючим складом військової частини НОМЕР_1 не були дотримані належним чином всі вимоги законодавства при виконанні наказу Головнокомандувача, а отже не можна вважати наказ №243 таким, що є відданим та виконаним, якщо він не був доведений належним чином до особового складу, з порушенням терміну та процесу виконання.

У судовому засіданні позивачем та представником відповідача підтримано визначені по справі правові позиції сторін, надано пояснення та заперечення щодо доводів апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2022 р. №9, лейтенанта ОСОБА_1 наказано призначити на посаду начальника групи персоналу штабу кадру військової частини НОМЕР_1 територіальної оборони, припис №9 від 10.01.2022 р., з 10.01.2022 р., зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення, і вважати таким, що з 10.01.2022 р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до пункту 26 Плану переміщення осіб офіцерського складу Збройних Сил України НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України до НОМЕР_5 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України, затвердженого Головнокомандувачем Збройних Сил України 30.09.2022, лейтенанта ОСОБА_1 включено до списку кандидатів, які плануються до переміщення на посаду командира механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, шпк «старший лейтенант», ВОС 0210003, тр-12. Підстава включення в план переміщення: на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за досвідом роботи.

Відповідно до витягу із наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 р. № 1367, відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України лейтенанта ОСОБА_1 , увільнено від займаної посади та призначено до військової частини НОМЕР_2 , командиром механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Згідно із витягом із наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2022 р. №243, лейтенант ОСОБА_1 , який прибув на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», вважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 р. і вибув для подальшого проходження військової служби командиром механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_5 окремої штурмової бригади сухопутних військ Збройних Сил України. З 06.11.2022 р. виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022 р. Підстава: наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.10.2022 р. №1367.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.11.2022 р. № 98 лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 р. №1376 допустити до тимчасового виконання за тимчасово вакантною посадою командир взводу 53 запасної роти, який прибув до військової частини НОМЕР_1 , з 08.11.2022 р. зарахувати до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення і вважається таким, що з 08.11.2022 р. справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Підстава: витяг з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 р. №1376, рапорт лейтенанта ОСОБА_1 від 08.11.2022 р., припис командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 р. №____.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.03.2023 р. №129 визначено, що відповідно абз. 8 п. 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 №745/32197 (самовільне залишення частини) призупинено виплату грошового забезпечення з 23.03.2023 року нижчепойменованим військовослужбовцям, зокрема, під номером 25, лейтенанту ОСОБА_1 , командиру взводу 2 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону.

Позивач звертався із рапортами до командира в/ч НОМЕР_1 , в якому просив надати розпорядження щодо порядку подальшого несення служби, місця перебування, можливого виконання бойових завдань, а також надання відповідних документів, що регламентували б порядок і підстави подальшого несення служби, а також, просив надати йому документи та інформацію щодо несення служби.

На колективні звернення, позивачу надано копію витягу з наказу по стройовій частині військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 р №243 та копію витягу з наказу від 03.10.2022 р. №1367.

У довідці військової частини НОМЕР_6 від 23.03.2023 р. №278/3 зазначено, що інформація стосовно надання припису про вибуття військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , у військовій частині НОМЕР_6 відсутня.

Відповідно до листа військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2023 р. №1781/6338 повідомлено, що стосовно військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_1 проведено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини та направлене повідомлення до Державного бюро розслідувань про скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Вважаючи протиправним наказ від 03.10.2022 р. №1367 та наказ від 06.11.2022 р №243, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Згідно з приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 14 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 6 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.

Відповідно до ст.1 Закону України Про оборону України, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, який затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення №1153).

Відповідно до абзацу другого пункту 257 цього Положення, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Згідно із пунктом 12 Положення №1153 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Пунктом 82 Положення №1153 визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади; 3) на нижчі посади; 4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання; 5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді; 6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану; 7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу; 8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України; 9) у разі запровадження нового військового звання.

Відповідно до пункту 83 розділу IV Положення №1153 військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка).

Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

За приписами пункту 109 Положення № 1153, вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця.

Пунктом 112 Положення № 1153 встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 26 Плану переміщення осіб офіцерського складу Збройних Сил України 98 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України до НОМЕР_5 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України, затвердженого Головнокомандувачем Збройних Сил України 30.09.2022, лейтенанта ОСОБА_1 включено до списку кандидатів, які плануються до переміщення на посаду командира механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, шпк «старший лейтенант», ВОС 0210003, тр-12. Підстава включення в план переміщення: на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за досвідом роботи.

Відповідно до витягу із наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 р. № 1367, відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України лейтенанта ОСОБА_1 , увільнено від займаної посади та призначено до військової частини НОМЕР_2 , командиром механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

В свою чергу, згідно із витягом із наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2022 р. №243, лейтенант ОСОБА_1 , який прибув на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», вважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 р. і вибув для подальшого проходження військової служби командиром механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_5 окремої штурмової бригади сухопутних військ Збройних Сил України. З 06.11.2022 р. виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022 р. Підстава: наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.10.2022 р. №1367.

Колегія суддів звертає увагу, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період, просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення № 1153, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Судом не встановлено наявності обставин, наведених у пункті 112 Положення №1153/2008, які виключають можливість переведення позивача без його згоди.

Переміщення позивача відбулося відповідно до спеціальної норми п.257 Положення №1153, який діє тимчасово, на період особливого періоду, зокрема воєнного стану.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що переміщення позивача відбулося на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 1367 від 03.10.2022 і не потребувало згоди позивача на таке переміщення.

Підстав стверджувати про протиправність наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 р. №1367 не існує.

Судова колегія враховує також і те, що вимога про визнання протиправним та скасування наказу від 03.10.2022 р. №1367, у частині, яка стосується скаржника, заявлена останнім у адміністративному позові та є окремою вимогою, однак рішення суду в цій частині не оскаржується, що дає підстави для висновку, що скаржник погодився з правомірністю наказу 03.10.2022 р. №1367.

В свою чергу, оскільки наказ по особовому складу від 03.10.2022 р. №1367 про увільнення позивача від займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 та зарахування його у розпорядження командувача військової частини НОМЕР_2 прийнято Головнокомандувачем Збройних Сил України, з урахуванням особливостей порядку проходження військової служби за призивом під час воєнного стану, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування спірного наказу військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 р. №243.

Так, немає підстав стверджувати, що наказ військової частини НОМЕР_1 № 243 виданий за відсутності для цього обґрунтованих підстав, адже цей наказ фактично є технічною реалізацією наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 р. №1367.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, непогодження скаржника з порядком оголошення спірного наказу від 06.11.2022 р. №243 не може безумовно свідчити про протиправність цього наказу та відсутність правових підстав для його прийняття, оскільки дії, чи бездіяльність, вчинені після винесення оскаржуваного наказу не свідчать та не можуть свідчити про його обґрунтованість.

Аргументи скаржника стосовно не доведення плану переміщення, не здійснення опитування, не отримання згоди на переміщення, викладені у апеляційній скарзі, не свідчать про протиправність спірного наказу від 06.11.2022 р. №243.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №160/7266/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко