Справа № 480/7813/23
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2024 року Справа № 480/7813/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7813/23 за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови -
В С Т А Н О В И В:
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що за результатами перевірки посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті виявлено порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, а саме на момент перевірки водій не надав тахокарту роботи водія до аналогового тахографа за 27.06.2023, чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та наказ Мінтранспорту N 385 від 24.06.2010, та складено Акт. Позивач прибув на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, однак пояснень та доказів відсутності правопорушення не надав. Зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Разом з тим, цей перелік документів не є вичерпним. Так, долучені до матеріалів позову документи не свідчать про пред`явлення всіх передбачених документів на час складення акту проведення перевірки. Зокрема, під час проведення перевірки встановлено, що позивач здійснював внутрішнє перевезення вантажу без тахокарти роботи водія до аналогового тахографа за 27.06.2023. Натомість водій надав особам, які проводили перевірку, тахокарту за 22.06.2023. У свою чергу, тахокарта за 27.06.2023, додана до позовної заяви, під час перевірки інспектору не надавалась, а тому не може бути доказом її використання водієм під час руху 27.06.2023. У свою чергу, зафіксовані на наданій суду тахокарті за 27.06.2023 дані не відповідають фактичним обставинам справи. Таким чином, позивач допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт, у зв`язку з чим до нього застосовано штраф. Вважає, що прийнявши оскаржувану постанову, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства і в межах наданих повноважень. Просив у задоволенні позову відмовити.
Позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що дії відповідача не грунтуються на вимогах закону, а тому є протиправними.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке.
Судом встановлено, що 27.06.2023 посадовою особою відповідача була проведена перевірка транспортного засобу MERSEDES-BENZ, державний номер НОМЕР_1 , під час якої виявлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме встановлено, що під час надання послуг з перевезення вантажу водій не надав тахокарту роботи водія до аналогового тахографа за 27.06.2023, чим порушено вимоги наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 N 385 та статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". За наслідками проведеної перевірки складено Акт проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР023260 від 27.06.2023 (а.с.6).
Суд погоджується з таким рішенням відповідача та вважає постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу обґрунтованою з огляду на таке.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" (далі Закон).
Відповідно до ст. 1 Закону автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт" та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів (ст. 34 Закону).
Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, наведений у статті 48 Закону. Так, для автомобільного перевізника документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року N 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух".
Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Відповідно до п. 1.4 Інструкції контрольний пристрій (тахограф) обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Відповідно до п. 3.1 Інструкції виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.
За змістом п. 3.3 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; та має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
У спірних правовідносинах транспортний засіб MERSEDES-BENZ, державний номер НОМЕР_1 , що використовується позивачем, обладнаний тахографом. Вказане ним не заперечується.
Отже, водій, який керує транспортним засобом, обладнаним тахографом, повинен мати відповідні оформлені документи. Зокрема, серед документів, передбачених статтею 48 Закону, у водія повинні бути заповнені тахокарти, які віднесені до інших документів, передбачених законодавством України.
Під час проведення перевірки на вимогу інспектора водій транспортного засобу не надав тахокарту роботи водія до аналогового тахографа за 27.06.2023, що зафіксовано в Акті перевірки.
Суд не враховує таке твердження позивача та звертає увагу, що з огляду на те, що перевірка транспортного засобу MERSEDES-BENZ, державний номер НОМЕР_1 , проведена 27.06.2023, на перевірку інспектору водій вказаного ТЗ надав тахокарту за 22.06.2023 (а.с.34,35). Тахокарту за 27.06.2027 особам, які проводили перевірку, водій не надав.
При цьому, як зазначено вище, відповідно до Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен своєчасно встановлювати, змінювати і заповнювати тахокарти та забезпечувати їх належне зберігання, а також мати при собі заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Перевіривши оскаржувану постанову на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд визнає, що вона винесена з урахуванням встановлених під час перевірки порушень, наданих водієм документів та відповідно до фактичних обставин події. Встановлені під час перевірки порушення, зафіксовані в акті перевірки, позивач не спростувала та не підтвердила доказами ані під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ані в ході судового розгляду справи. Отже, на час винесення спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є такою, що прийнята відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням обставин перевірки.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статями 39 і 48 цього Закону, застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на час проведення перевірки у водія транспортного засобу були наявні не всі документи, на підставі яких він виконував перевезення.
Отже, висновок відповідача про допущення порушень законодавства про автомобільний транспорт позивачем як автомобільним перевізником відповідає фактичним обставинам справи.
Враховуючи, що на момент проведення перевірки у водія транспортного засобу MERSEDES-BENZ, державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачці, не було тахокарти даних роботи водія до аналогового тахографа, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову, суд враховує, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, дотримався вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", тому таке рішення відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, є обгрунтованим та не підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах