Справа № 307/1095/24
Суддя: Сас Л. Р.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1095/24
Провадження № 2-а/307/10/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Кривошея Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку позовного провадження, встановленого для розгляду окремих категорії термінових адміністративних справ, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа Тячівський РВП ГУНП в Закарпатській області, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

та його представника - адвоката Поковби В.В.,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Поковба В.В. 14 березня 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №1524590 про адміністративне правопорушення від 26 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що становить 20 400 грн.

В обґрунтування позову адвокат Поковба В.В. посилався на те, що постановою поліцейського Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Тяском В.В., серії ЕНА № 1524590 від 26.02.2024 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень за ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що 26.02.2024 року в с. Ганичі, по вулиці Садовій він керував транспортним засобом, будучи позбавлений права керування 30.11.2023 року, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР - керування транспортним засобом особою позбавленою права керування транспортним засобом. Вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.

Так, 30.11.2023 року позивач був позбавлений права керування транспортним засобом, у зв`язку із чим з того часу транспортними засобами не керує, а мотоцикл який має у власності вирішив продати, однак мотоцикл мав технічні несправності.

26.02.2024 року, домовившись попередньо з майстром, приблизно о 20 годині 30 хвилин, позивач ОСОБА_1 вийшов з дому та штовхаючи мотоцикл поряд з собою рухався по АДРЕСА_1 . Дійшовши до перехрестя вулиць Садова Народна, зустрів свого односельчанина ОСОБА_2 та зупинився з ним розмовляти. Десь через 5-10 хвилин до них на службовому автомобілі під`їхали працівники поліції та, запитавши кому належить мотоцикл. запропонували ОСОБА_1 пройти освідчення і медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого вінвідмовився, за що працівниками поліції, як зараз стало відомо, було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КпАП України та протокол за ч. 2 ст. 130 КпАП України.

Вважає, що постанова складена поліцейським є незаконною, через те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, про те, що відносно нього складено постанову і притягнуто його до адміністративної відповідальності стало відомо після того як захисником вивчено у суді адміністративний протокол серії ААД № 488715, справа на місці не розглядалася, чим позивача було позбавлено можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими статтею 286 КУпАП, порушено вимоги процедури розгляду справи, установленої статтями 278-279 КУпАП, відсутні докази його вини, відсутній склад правопорушення, а тому вказана постанова підлягає скасуванню.

Зазначив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, однак слід врахувати, що доказом, який підтверджує обставини зазначені у постанові, є лише постанова по справі про адміністративне правопорушення, яка додається.

Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням поліцейського Тячівського РВП, вважає, що не винуватий, постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи.

За приписами п.1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9 та 10 Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У той час поліцейський не провів розгляду справи, а саме: не представився, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, не роз`яснив його права і обов`язки, не провів дослідження доказів, не проводив відеофіксацію, та не запитав про наявність чи відсутність клопотань. В цьому випадку розгляд справи взагалі не відбувся, навіть формально, фактично розгляд справи обмежився, перевіркою документів, внесення відомостей до службового планшета та скерування поштою позивачу копії відповідної постанови. В матеріалах адміністративної справи відсутній жодний доказ (таких доказів не існує і не може існувати), щодо підтвердження винуватості позивача, а отже у зв`язку із цим, лише одна постанова не може бути однозначним доказом вини правопорушника.

Таким чином, було складено незаконну постанову, факти, викладені в ній не відповідають дійсності, оскільки позивач не порушував Правил дорожнього руху України.

Щодо строку оскарження постанови вказав, що до 13.03.2024 року офіційно у встановленому законом порядку постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не була вручена, про її існування стало відомо безпосередньо 11.03.2024 року під час ознайомлення з адміністративним протоколом серії ААД № 488715від 26.02.2024 року у Тячівському районному суді.

Вважає, що за таких обставин позивачем пропущено десятиденний строк звернення з позовом до адміністративного суду, встановлений ч.2 ст. 287 КАСУ з поважних причин, який просить поновити.

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк десять днів з дня її отримання на усунення недоліків.

Відповідно до ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 02 квітня 2024 року на 13 год. 30 хв., яке відкладалося, востаннє на 10 квітня 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Поковба В.В. у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Закарпатській області у встановлений строк подав відзив на позов у якому позов не визнав, посилаючись на те, що п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VІІ «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається. Так, згідно з частиною 2 даної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: частини перша, друга і четверта статті 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07 листопада 2015 року у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч. 4 ст. 126 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 4 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Дані правопорушення поліцейським зафіксовано за допомогою портативних технічних приладів, як це передбачено згідно наказу МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, зберігання та видачі відеозаписів". Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. За приписами статті 40 вищезазначеного закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського підтверджується факт керування позивачем мотоциклом. Позивач стверджує, що катався в горах на мотоциклі та відповідно підстава звернення до суду, яка зазначена в позові повністю заперечується. Крім того, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського підтверджується те, що позивач взагалі не заявляв ніяких клопотань, що бажає скористатись допомогою адвоката. А тому дані твердження позивача у позовній заяві не відповідають дійсності. Крім того, вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП. Європейський суд з прав людини в п. 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ч. 4 ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить його інтересам, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. Таким чином, законодавчо закріплене скорочене провадження по адміністративному правопорушенню, передбаченому ч. 4 ст. 126 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Постановою Тячівського районного суду від 30.11.2023 року у справі № 307/2158/23 - позивач ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Дана постанова набула законної сили 11.12.2023 року. Отже, в період складання постанови, яка є предметом оскарження серії ЕНА № 1524590 від 26.02.2024 року - ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік. Тому інспектор Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області правомірно встановив вчинення позивачем правопорушення та склав постанову серії ЕНА № 1524590 від 26.02.2024 року та притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Крім того, при складанні постанови серії ЕНА № 1524590 одночасно складено протокол за ст. 130 КУпАП. На даний час справа за ч.2 ст. 130 КУпАП перебуває на розгляді у Тячівському районному суді, справа № 307/835/24. Правові та соціальні основи дорожнього руху визначені Законом України «Про дорожній рух» з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища. Також вважає, що в даному випадку слід зазначити, що такі обставини як керування мотоциклом у стані алкогольного сп`яніння і будучи позбавлений права керування судом, може створити аварійну ситуацію на дорозі, а відтак працівниками поліції законно була складена постанова з метою притягнення позивача до відповідальності за відповідні дії та уникнення непоправних наслідків з даних причин. Отже, постанова складена відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції, а посилання представника позивача на порушення відповідачем законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім цього, 06 березня 2024 року від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку із тим, що позивач пропустив строк звернення до суду. Твердження представника позивача ОСОБА_3 про те, що позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови лише 11 березня 2024 року під час ознайомлення в суді із матеріалами справи не може братися до уваги, оскільки ця обставина не впливає на початок перебігу строку звернення до суду. Днем, коли позивач довідався про існування постанови є дата винесення цієї постанови 26 лютого 2024 року, яка виносилася за його участі. Позивач не надав жодних доказів того, що він дійсно з будь-яких поважних причин не цікавився з 26 лютого 2024 року що відносно нього застосоване адміністративне стягнення (а .с. 30-35).

Представник третьої особи - Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не прибув, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши показання свідка ОСОБА_2 , суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За загальним правилом, поважними причинами визнаються такі причини або обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, у кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 про існування постанови стало відомо лише 11.03.2024 року під час ознайомлення представником з адміністративним протоколом серії ААД № 488715 від 26.02.2024 року безпосередньо у Тячівському районному суді Закарпатської області, а з позовом до суду він звернувся 14 березня 2024 року, та просить поновити йому встановлений законом десятиденний строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином судом встановлено, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин, а тому суд вважає про наявність підстав для поновлення позивачу строку для оскарження даної постанови.

При вирішенні питання поновлення процесуального строку суд, в тому числі, враховує необхідність вирішення питання про те, якому принципу надати перевагу: принципу правової визначеності чи принципу забезпечення права на судовий захист, оскільки обидва принципи є елементами принципу верховенства права.

В свою чергу, при оцінці тривалості пропущеного строку звернення до суду, враховуючи обставини справи, суд віддає перевагу принципу забезпечення права на судовий захист, як елементу принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 8 цього Кодексу встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, суд звертає увагу, що зазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. п. 8, 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію», що набув чинності 07.11.2015 року, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА № 1524590 від 26.02.2024 року видно, що 26 лютого 2024 року водій ОСОБА_1 у с. Ганичі по вулиці Садовій керував транспортним засобом мотоциклом СДХ, будучи позбавленим права керування від 30 листопада 2023 року, чим порушив п.2.1 «а» ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень. Вказану постанову йому не вручено, наявний запис про те, що він відмовився (а. с. 12, 57).

Так, представником відповідача у відзиві зазначено, що при складанні постанови серії ЕНА № 1524590 одночасно було складено і протокол за ст. 130 КУпАП. На даний час справа за ч. 2 ст. 130 КУпАП перебуває на розгляді у Тячівському районному суді.

Позивачем також долучено до позову копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 488715 із якого видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 лютого 2024 року о 20 год. 43 хв. у с. Ганичі по вул. Садовій керуючи транспортним засобом - мотоциклом СДХ, без номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода, від проходження тесту у встановленому законному порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачено відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП (а. с. 11).

Із оскаржуваної постанови видно, що дата розгляду справи: 26 лютого 2024 року о 07 год. 11 хв. 21 с.; місце розгляду: Закарпатська область, Тячівський район, с. Ганичі, вулиця Садова; час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 26 лютого 2024 року о 07 год. 05 хв. 29 с. ОСОБА_1 у с. Ганичі Тячівського району Закарпатської області керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування від 30 листопада 2023 року, чим порушив п.2.1 «а» ПДР керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Тобто, із досліджених документів видно, що постанова серії ЕНА № 1524590 винесена 26 лютого 2024 року о 07 год. 11 хв. 21 с. та час і місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 26 лютого 2024 року о 07 год. 05 хв. 29 с.

У той час в протоколі час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП зазначено, що правопорушення вчинено 20 год. 45 хв.

Відтак, вказані докази містять у собі суттєві розбіжності та суперечливі дані, оскільки постанова, яку винесено поліцейським, складено швидше від вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП з різницею більше як 13 годин.

Із дослідженого під час судового розгляду відеозапису з місця події, долученого відповідачем, видно, що відсутній факт зупинки ОСОБА_1 у той час як він керував транспортним засобом; відеозапис починається з моменту коли в особи з`ясовують питання належності транспортного засобу, крім цього відсутні докази складання постанови щодо ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху.

Свідок ОСОБА_2 показав, що 26 лютого 2024 року він повертався від своїх знайомих у с. Ганичі і по дорозі зустрів ОСОБА_1 , який у той час штовхав мопед. Вони зупинилися покурити, він спитав, куди ОСОБА_1 штовхає мотоцикл, той пояснив, що мотоцикл поломаний і його необхідно ремонтувати і штовхає його до майстра. У той час до них приїхали працівники поліції, спитали чий транспортний засіб, і сказали йому ОСОБА_2 йти додому, а ОСОБА_1 сказали пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Що було далі він не знає, бо пішов додому, однак ствердив той факт, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

Відтак, винесена стосовно позивача постанова не в повній мірі відповідає вимогам ст. 268, 283 КУпАП та відповідно була порушена процедура розгляду адміністративної справи.

Згідно ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Зокрема, зі змісту оскаржуваної постанови (вбачається, що в графі про роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, її прав згідно ст. 268 КУпАП, а також про отримання постанови про накладення адміністративного стягнення містяться записи про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису.

Однак, із дослідженого відеозапису видно, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не проводився взагалі.

Зазначені доводи не спростовані стороною відповідача жодними доказами.

Також, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, у графі 7 «до постанови додаються» особою, що складала постанову не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Ураховуючи наведене, а також те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесена відповідачем з порушенням вказаних норм, тому її слід скасувати та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Крім цього, відсутні підстави про залишення позову без розгляду, зазначені відповідачем у заяві, оскільки судом визнано поважними причинами пропуску такого строку та наявні підстави для його поновлення.

Керуючись ст. ст. 241-244, 246, 250 КАС України,

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1524590 від 26 лютого 2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 20 400 гривень скасувати та направити справу на новий розгляд до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо.

Представник позивача: Поковба Василь Васильович, вул. Пражська, 24, м. Тячів Закарпатська область.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, Закарпатська область, .

Третя особа: Тячівський РВП ГУНП в Закарпатській області, вул. Незалежності, 1. м. Тячів Закарпатська область, 90500.

Повне рішення буде складено 10 квітня 2024 року.

Суддя Л.Р.Сас