Справа № 520/7765/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 р.Справа № 520/7765/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023, суддя Шевченко О.В., повний текст складено 07.12.23 по справі № 520/7765/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного правління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява в порядку статті 383 КАС України, в якій просить суд визнати протиправною відмову ГУ ДМС в Харківській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства рф за наслідком розгляду її звернення, постановити окрему ухвалу в порядку статті 249 КАС України щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 визнано протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, вчинені при виконанні постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі №520/7765/22, в частині відмови ОСОБА_1 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства з тих самих підстав без рахування висновків суду.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі №520/7765/22 та розгляду звернення ОСОБА_1 щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язано про вжитті заходи повідомити Харківській окружний адміністративний суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви позивачки, поданої в порядку статті 383 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що задовольняючи заяву позивачки у порядку статті 383 КАС України судом першої інстанції не взято до уваги обставини, що свідчить про неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, зокрема виконання рішення відповідачем в повному обсязі, що підтверджено діями державного виконавця, які в свою чергу є чинними та не оскаржувались у встановленому порядку. Вважає, що судом першої інстанції було грубо порушено процесуальне законодавство, яким закріплено вимоги до розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, у зв`язку з чим ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 має бути скасована судом апеляційної інстанції, а у справі має бути ухвалено нове законне та обґрунтоване рішення. Наголошує на тому, що позивачкою були пропущені строки, які встановлені статтею 383 КАС України, щодо десятиденного терміну подання заяви з дня, коли заявнику стало відомо про обставини невиконання судового рішення.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивачка просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вказала, що повторний розгляд звернення без врахування висновків суду і відмова в прийнятті декларації з тими самими аргументами, які суд визнав незаконними, є грубим ігноруванням судового рішення і очевидно є неналежним виконанням судового рішення, про що вірно зазначив суд першої інстанції, задовольняючи заяву про ухвалення окремої ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що до Харківського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просила суд визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови у прийнятті/поверненні ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації; зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації від 16.08.2022 та вчинити відповідні дії щодо видачі паспорта громадянина України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року скасоване, прийнято постанову, якою адміністративний позов задоволено частково, зобов`язано Головне управління ДМС в Харківській області повторно розглянути питання щодо прийняття/повернення ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду.

26 квітня 2023 року листом №6301.6.2-10269/63.3-23 від 06.06.2023 ГУ ДМС в Харківській області повторно відмовило позивачу у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства.

Представник ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку статті 383 КАС України. Заява мотивована тим, що відповідач розглянув заяву позивача та повторно відмовив у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства. Позивач вважає, що повторне вчинення протиправних дій відповідачем прямо вказує на умисне необґрунтоване ухилення від виконання висновків суду, що є прямим грубим порушенням його суб`єктивних прав та законних інтересів.

Задовольняючи заяву, подану в порядку статті 383 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУ ДМС в Харківській області висновки суду, викладені в постанові від 26.04.2023 у справі № 520/7765/22 до уваги не взяті та при повторному розгляді заяви позивача відмовлено у прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства з підстав, яким вже надана оцінка судом. Отже, як виснував суд першої інстанції, зазначене свідчить про невиконання відповідачем постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно достатті129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00,від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р (II) /2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін;

На підставі аналізу статей 3,8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті2.1 мотивувальної частини Рішення від 15травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно достатті14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями14,370 КАС України.

Таким чином, правова оцінка, яка викладена в рішенні суду є обов`язковою до врахування при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень.

З огляду на матеріали справи, стверджуючи про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року, ГУ ДМС в Харківській області повторно відмовило позивачці у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства.

Зокрема, в листі № 6301.6.2-10269/63.3-23 від 06.06.2023, зазначено, що наразі ДМС вживаються заходи щодо внесення змін до законодавства України про громадянство стосовно пролонгації строку виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство для громадян рф. Згідно з відповіддю міністерства закордонних справ рф, яка надається громадянам росії, оформлення виходу з громадянства росії можливе в будь-якому дипломатичному представництві або консульській установі рф. Вказано, що на сьогоднішній день громадяни росії надають до ГУ ДМС у Харківській області довідки про припинення громадянства рф, які видані компетентним органами рф. Проінформовано позивача, що, у урахуванням зазначеного, прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства не є можливим.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що з мотивувальної частини постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року вбачається, що зобов`язуючи відповідача повторно розглянути питання щодо прийняття/повернення ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації, суд виходив з того, що відповідач не розглянув по суті звернення позивача, не надав жодної оцінки підставам подачі ним саме декларації та зобов`язав подати документ, неможливість отримання якого по суті і стало підставою для подачі такої декларації. При цьому, судом апеляційної інстанції констатовано, що позивач мав повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства рф наразі не є можливим.

З наведеного вбачається, що правова оцінка спірного питання, наданого судом у рішенні за результатами розгляду адміністративної справи, полягала у тому, що за результатами повторного розгляду заяви відповідач повинен був прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства за умови, що законодавцем до того моменту не буде вирішено питання про врегулювання розбіжностей, які виникли через активізацію військової агресії російської федерації проти України та припинення функціонування всіх дипломатичних представництв на території країни.

Однак, ГУ ДМС в Харківській області такі висновки суду до уваги не прийняті та при повторному розгляді заяви позивача відмовлено у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства з підстав, яким вже надана оцінка судом, без врахування того, що на час повторного розгляду заяву зміни до законодавства так і не були внесені.

Отже, відповідач проігнорував висновки суду, які викладені в рішенні від 06.04.2022 у справі № 520/7765/22 та прийняв рішення, протилежні від тих, які повинен був прийняти, тобто допустив порушення прав позивачки підтверджених такою постановою суду, що, як правильно виснував суд першої інстанції, дає підстави для застосування судового котролю в порядку статті 383 КАС України.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Відтак, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

За наведеного вбачається, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем в процесі виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року під час повторного розгляду заяви позивача про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства відмовлено з підстав, яким уже надана оцінка суду, а тому заява представника позивача, подана у порядку ст.383 КАС України, підлягає задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення процедури розгляду заяви, то колегія суддів звертає увагу на те, що заява позивачки в порядку ст. 383 КАС України була подана через систему «Електронний суд», тому примірник заяви був направлений одночасно також і відповідачеві. Враховуючи навяність в матеріалах справи доказів того, що відповідач завчасно отримав вказану заяву, останній мав можливість подати свої заперечення проти задоволення заяви, але можливістю такою не скористався. Відтак, посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення принципу змагальності є необгрунтованим.

Аргументи заявника в апеляційній скарзі про пропуск строку на подання заяву в порядку статті 383 КАС України колегія суддів уважає помилковими з огляду на таке.

Так, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.12.2021 у справі № 9901/235/20 зроблено висновки про те, що перед тим як подати до суду заяву в порядку ст. 383 КАС України, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону № 1404-VIII, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

З наведеного вбачається, що перш ніж звертатись до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, позивач має використати всі інші можливі способи впливу на боржника, і лише коли такі дії виявляться неефективними - звертатись до суду.

В даному випадку звернення до суду відбулося після того, як позивачка вичерпала всі можливості щодо спонукання відповідача виконати рішення суду: оскаржувала рішення про повторну відмову у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, викладену в листі №6301.6.2-10269/63.3-23 від 06.06.2023 (на той момент провадження у справі було закрито судом першої інстанції), оскаржувала постанову про закінчення виконавчого провадження (судом було повернуто позов), від так колегія суддів уважає, що звернення до суду в порядку статті 383 КАС України на той момент було єдино можливим ефективним способом захисту порушеного права та застосування строків, встановлених статтею 383 КАС України, було б надмірним формалізмом та звело б нанівець всі спроби позивачки захистити свої права.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 по справі № 520/7765/22 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 08.04.2024.