Справа № 730/395/24
Суддя: Луговець О. А.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/395/24
Провадження № 2-а/730/6/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Антоненка І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, інспектора відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області лейтенанта поліції Марусика Андрія Ігоровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ББА №1558102 від 07.03.2024р., винесену інспектором відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.123-1, ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказана постанова відповідача є незаконною, оскільки вказаних у ній Правил дорожнього руху він не порушував, поліцейським не проводилося вимірювання відстані встановленого на передньому номерному знаку його автомобіля на предмет видимості їх чіткості символів з 20м, а працівнику поліції на його вимогу він надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які правоохоронець провів перевірку за базами даних МВС і повернув йому. Вважає свої дії такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Позивач, як і його представник, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі й просив їх задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач-1 ГУНП в Чернігівській області був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку процесуальних документів до електронного кабінету (ч.1 ст.268, ч.2 ст.269 КАС України), але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, повноважного представника не направив, про причини неприбуття не повідомив, у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки винесена інспектором поліції стосовно ОСОБА_1 адмінпостанова є законною, обгрунтованою, складеною за наслідком розгляду обставин події, ознаки якої відповідають складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.121-3, ч.1 ст.126 КУпАП; винуватість позивача підтверджується безперервним записом із відеореєстратора поліцейського, яким була дотримана процедура розгляду адмінсправи й жодних порушень прав позивача не допущено; не погоджується із заявленим розміром понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6000 грн, який вважає завищеним і не співмірним з обсягом проведених адвокатом робіт, не надано їх детального розрахунку.

Відповідач-2 інспектор відділу реагування патрульної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області лейтенант поліції ОСОБА_2 був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем несення служби, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, довідкою про доставку процесуальних документів до електронного кабінету (ч.1 ст.268, ч.2 ст.269 КАС України), але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав.

Неявка належним чином сповіщених відповідачів у даному випадку з огляду на приписи ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За змістом положень ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст.7, 9, 245, 252, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення питання, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що інспектором відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 07 березня 2024 року була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №558102 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1190 грн, а саме: ОСОБА_1 07 березня 2024 року о 17-17 год. на автодорозі Р-56 Чернігів-Пакуль КПП Славутич 8км біля с. Киїнка керував автомобілем «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_1 , у якому державний номерний знак закритий металевою решіткою, що не дає чітко визначити символи; також водій відмовився надати посвідчення водія та реєстраційний талон на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.2.1а, 2.1б, 2.9в Правил дорожнього руху. У цій постанові також зазначено, що до неї додається відеозапис БК-16.

Від отримання копії даної постанови ОСОБА_1 відмовився, в зв`язку з чим вона була надіслана йому рекомендованим листом 08.03.2024р. та отримана позивачем через АТ «Укрпошта» 14 березня 2024 року. Позовна заява ОСОБА_1 подана суду 22 березня 2024 року, тобто, в межах визначеного ст.289 КУпАП, ч.2 ст.286 КАС України десятиденного строку на оскарження.

Порядок дорожнього руху на території України згідно Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р. (далі - ПДР).

У ст.14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями п.1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.2.9в ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20м.

Відповідно до ч.1 ст.121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.2.1а, 2.1б ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі : посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами ст.36 КУпАП визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Як вбачається з відеозапису БК-16, долученого сторонами до позовної заяви та відзиву, передній номерний знак на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , був закритий металевою решіткою (сіткою), що не оспорювалося позивачем при зупинці транспортного засобу і визнається в своїй заяві та в судовому засіданні.

У відповіді від 15.03.2024р. на адвокатський запит І.Антоненка ГУНП в Чернігівській області повідомило, що можливість чітко визначити символи або буквенно-числову комбінацію номерного знака з відстані 20м відноситься виключно до забрудненості номерного знака. В зв`язку з тим, що номерний знак автомобіля ОСОБА_1 був закритий прозорим предметом «сіткою», а не забруднений, вимірювання відстані не здійснювалося.

Відтак, у виниклих правовідносинах спір між сторонами стосується різного тлумачення ними змісту п.2.9в ПДР.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до п.30.2 ПДР забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

У зв`язку з цим, суд відхиляє доводи позивача про те, що поліцейськими не перевірялась можливість визначення символів номерного знака з відстані 20м при наявності спірного предмета, так як наявність будь якого стороннього предмета, встановленого поверх номерного знака, що закриває його, є порушенням вимог п.2.9в, 30.2 ПДР та тягне адміністративну відповідальність за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Не є слушними й посилання сторони позивача, що наявна на передньому номерному знаку автомобіля ОСОБА_1 металева решітка є антивандальною й установлена для захисту номерного знака, а не з метою його закриття, оскільки вказаним стороннім предметом фактично здійснюється закриття номерного знака, що не дає можливості чітко визначити його символи.

Одночасно суд погоджується з доводами відповідача й зазначає, що перевірка можливості ідентифікації символів номерного знака з відстані 20м необхідна лише при визначенні ступеня забруднення номерного знака транспортного засобу.

Крім того, суд констатує, що Законом №2658-IX від 06.10.2022 Кодекс України про адміністративні правопорушення було доповнено статтею 121-3 «Порушення вимог законодавства щодо використання номерних знаків транспортних засобів» для посилення адміністративної відповідальності за порушення порядку встановлення та використання номерних знаків транспортних засобів, оскільки складовою безпеки дорожнього руху є контроль за законністю використання транспортних засобів, як джерел підвищеної небезпеки. Запорукою ефективної реалізації контролюючих функцій у зазначеній сфері є належна ідентифікація транспортних засобів, що приймають участь у дорожньому руху. Тобто, на час складання оскаржуваної постанови, відповідно до Закону №2658-IX від 06.10.2022 порушення стосовно закриття номерного знаку іншими предметами (в тому числі пластиковими накладками і решітками) відокремлено в ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Отже, в даній ситуації порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9в у силу приписів п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» було законною підставою для зупинки його автомобіля поліцейським та пред`явлення вимоги водію про надання посвідчення водія й реєстраційних документів на транспортний засіб.

На відеозаписі з БК-16 також зафіксовано, що при зупинці поліцейським автомобіля ОСОБА_1 останній передає правоохоронцю посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, після чого в процесі їх суперечки щодо наявності в діях водія порушення п.2.9в ПДР інспектор поліції повертає зазначені документи водію. В подальшому при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складанні постанови поліцейський неодноразово просить ОСОБА_1 повторно пред`явити для повного ознайомлення посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, на що водій категорично відмовляється, так як ПДР не порушував.

В контексті даної спірної ситуації суд зазначає, що згідно п.2.4а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, а ч.1 ст.126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема за непред`явлення особою, яка керує транспортним засобом, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб.

Тому, зважаючи, що ОСОБА_1 на неодноразову вимогу інспектора поліції не пред`явив йому для повного ознайомлення посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, тобто, у спосіб, який давав би можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у цих документах, які були необхідні для складання постанови за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, то в діях водія наявні порушення п.2.1а,б, 2.4а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.1 ст.126 КУпАП.

Судом не встановлено порушень прав позивача зі сторони відповідача при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, суд зазначає, що вимога ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання ними є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 25 червня 2020 року в справі №520/2261/19, хоча приписами ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доказування правомірності свого рішення й покладено на відповідача - суб`єкта владних повноважень, проте це не виключає визначеного в ч.1 ст.77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що будь яких належних, допустимих і достатніх доказів, які б спростовували правильність встановлених відповідачем в оскаржуваній постанові обставин, ОСОБА_1 надано не було. Натомість, позивачем на підтвердження своєї позиції висловлено лише суб`єктивну думку щодо допущених поліцейськими порушень вимог законодавства, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Відповідно до ст.293 КУпАП, ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем щодо позивача на законних підставах й у межах службових повноважень, адміністративне стягнення накладено у відповідності до положень ст.36 КУпАП й у межах більш суворої санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (ч.1 ст.121-3 КУпАП), а тому вимоги позивача про її скасування є необгрунтованими й такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки в задоволенні позовних вимог по суті спору суд повністю відмовляє, то у відповідності до ст.139 КАС України понесені ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, ст.7, 9, 121-3, 126, 245, 246, 249, 251, 252, 268, 278-280, 285, 289, 291, 293 КУпАП, ст.2, 5, 11-30, 48, 72-79, 90, 121, 139, 241-250, 257-262, 268-272, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, інспектора відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області лейтенанта поліції Марусика Андрія Ігоровича відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець