Справа № 120/11416/23
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11416/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції -Поліщук І.М.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

03 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушнір В. В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Горбатюка В.В.,

представників відповідача: Серьогіна С.Ю., Гурби М.В.,

третьої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів, третя особа - національне агенство з питань запобігання корупції, про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів, третя особа - національне агенство з питань запобігання корупції, в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати наказ Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів №3/07-11 від 17.07.2023 про накладення на завідувача Сектору менеджменту активів Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління АРМА ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України "Про державну службу";

- визнати протиправним та скасувати наказ Центрально-західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів №58/06 від 17.07.2023 про звільнення із займаної посади завідувача Сектору менеджменту активів Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління АРМА ОСОБА_1 з 17.07.2023;

- поновити позивача на посаді завідувача Сектору менеджменту активів Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління АРМА;

- стягнути з Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.07.2023 до дня поновлення на посаді;

- рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати в межах одного місяця звернути до негайного виконання.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів №3/07-11 від 17.07.2023 про накладення на завідувача Сектору менеджменту активів Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління АРМА ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України "Про державну службу".

Визнано протиправним та скасовано наказ Центрально-західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів №58/06 від 17.07.2023 про звільнення із займаної посади завідувача Сектору менеджменту активів Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління АРМА ОСОБА_1 з 17.07.2023.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача Сектору менеджменту активів Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління АРМА з 18.07.2023.

Стягнуто з Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.07.2023 по 31.01.2024 в сумі 132426 (сто тридцять дві тисячі чотириста двадцять шість) гривень 36 копійок, з вирахуванням при виплаті встановлених законом податків і зборів.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Позивач та її представник про задоволення апеляційної скарги заперечили, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Представник третьої особи про задоволення апеляційної скарги заперечила, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційних скарг наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу начальника Центрально-західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ЦЗ МТУ АРМА) № 21 від 13.11.2019 ОСОБА_1 призначено на посаду завідувача Сектору менеджменту активів Центрально-західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Наказом начальника ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_3 за №1/07-11 від 21.03.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4 » до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.

Однак, не погоджуючись із таким наказом, позивач звернулась до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА).

Листом за №54/В-35-23/7 від 09.06.2023 АРМА на звернення ОСОБА_1 повідомило, що відповідно до наказу АРМА від 29.03.2023 №83/9-03-ос «Про утворення дисциплінарної комісії» та рішення дисциплінарної комісії у вигляді протоколу засідання в установленому порядку керівнику АРМА було внесено подання дисциплінарної комісії та матеріали дисциплінарної справи, яку сформовано з метою збору інформації про обставини, що стали підставою для порушення згідно з наказом АРМА № 82/9-03-ос дисциплінарного провадження стосовно начальника ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_3 щодо відомостей, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 22.03.2023.

У вказаному листі АРМА, окрім іншого, повідомило ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із прийняттям ОСОБА_3 рішення: без дотримання процедури здійснення дисциплінарного провадження; визначення в установленому порядку можливого ступеня її вини, характеру і тяжкості можливого вчиненого нею дисциплінарного проступку, дотримання обов`язкових підстав при прийняті рішення щодо застосування дисциплінарного стягнення до державного службовця; дотримання вимог Закону № 889-VIII при визначенні юридичної кваліфікації виду дисциплінарного проступку, який було застосовано до неї у вигляді наказу ЦЗ МТУ АРМА від 21.03.2023 № 1/07-11 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ВІТОВ Наталі», до ОСОБА_3 , начальника ЦЗ МТУ АРМА, було застосовано дисциплінарне стягнення.

Також повідомлено про те, що в ході проведення позапланового внутрішнього аудиту відповідно до наказу АРМА від 27.03.2023 №56 «Про проведення позапланового внутрішнього аудиту», були встановлені порушення під час видання ЦЗ МТУ АРМА наказу №1/07-11. Таким чином, задля вжиття заходів для припинення неправомірних дій, усунення причин та умов, які сприяли вказаним порушенням, зазначений наказ ЦЗ МТУ № 1/07-11 було скасовано згідно з наказом АРМА від 07.06.2023 №136 «Про скасування наказу Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА від 21.03.2023 №1/07-11».

У подальшому, наказом начальника ЦЗ МТУ АРМА №45/06 від 12.06.2023 «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 », порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , завідувача Сектору менеджменту активів ЦЗ МТУ АРМА. Підставою для порушення дисциплінарного провадження зазначено звернення ОСОБА_5 від 09.06.2023 б/н.

Так, наказом начальника ЦЗ МТУ АРМА №48/06 від 12.06.2023 «Про утворення дисциплінарної комісії» утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ ЦЗ МТУ АРМА для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 та затверджено її склад.

За наслідком проведеного службового розслідування, 04.07.2023 дисциплінарною комісією підготовлено подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_1 .

Так, із змісту даного подання, за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарною комісією встановлено в діях завідувача Сектору менеджменту активів ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_1 вчинення наступних дисциплінарних проступків:

-порушено Присягу державного службовця, встановлену ч. 1 ст. 36 Закону України «Про державну службу», складену та підписану ОСОБА_1 ;

- порушено Загальні правила етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджені Наказом НАДС №158 від 05.08.2016;

- порушено принципи державної служби, встановлені п. 1-2, 5 і 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну службу»;

- порушено основні обов`язки державного службовця, встановлені п. 1-2 і 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу».

У поданні також вказано про наявність обставин, що обтяжують дисциплінарну відповідальність вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.

За таких обставин, керуючись ч. 1 п. 4 ст. 66 Закону України «Про державну службу», дисциплінарною комісією рекомендовано застосувати до завідувача Сектору менеджменту активів ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді «Звільнення з посади державної служби».

У подальшому, наказом ЦЗ МТУ АРМА №3/07-11 від 17.07.2023 накладено на завідувача Сектору менеджменту активів ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу" (порушення Присяги державного службовця).

Також, наказом ЦЗ МТУ АРМА №58/06 від 17.07.2023 завідувача Сектору менеджменту активів ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 17.07.2023.

Не погоджуючись з вказаними наказами, позивач звернулась до суду з даним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись нормами чинного законодавства дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Так, принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначаються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (Закон №889-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 889-VIII державна служба здійснюється з дотриманням, зокрема, таких принципів: (1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави; (2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; (3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону; (5) доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону № 889-VIII, державний службовець, окрім іншого, зобов`язаний: (1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; (2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; (3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; (10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби.

Частиною 1 ст. 62 Закону № 889-VIII визначено, що державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: (1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; (2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; (3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Крім того, наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №158 (із змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.08.2016 за № 1203/29333, затверджені Загальні правила етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, метою яких є зміцнення авторитету державної служби та служби в органах місцевого самоврядування, формування позитивної репутації державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, а також забезпечення інформування громадян про норми етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування стосовно них.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 36 Закону № 889-VIII, особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки".

За невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (ч. 1 ст. 64 Закону № 889-VIII).

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом (ч. 2 ст. 64 Закону № 889-VIII).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 2 ст. 65 Закону № 889-VIII визначено, що дисциплінарними проступками, окрім інших, є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб.

Тобто, порушення Присяги державного службовця за Законом № 889-VIII є видом дисциплінарного проступку.

Додержання Присяги є обов`язком державного службовця, що слідує із сукупності обов`язків державного службовця, передбачених статтями 8, 62 Закону № 889-VIII. Дотримання державним службовцем своїх обов`язків є необхідною умовою довіри з боку суспільства до державних інституцій від імені яких діють державні службовці.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону (ч. 5 ст. 65 Закону № 889-VIII).

Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків (ч. 1 ст. 67 Закону № 889-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (дисциплінарна комісія).

Статтею 73 Закону №889-VIII визначено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна, зокрема містити: підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Так, гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення закріплені у статті 74 Закону №889-VIII і полягають, зокрема, в наступному: дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця; під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби (частина перша); дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця (частина друга).

Процедура здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначена Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженим постановою КМ України №1039 від 04.12.2019 (Порядок №1039).

Згідно п. 1 Порядку №1039 цей Порядок визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Відповідно до п. 33 Порядку №1039, комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Згідно п. 34 Порядку №1039, результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, у мотивувальній частині яких зазначаються: факти, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів; обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; ступінь вини державного службовця; характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків; відомості, що характеризують державного службовця, обставини, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та ставлення державного службовця до державної служби; заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, підставою для порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 слугувало звернення ОСОБА_5 від 09.06.2023 б/н в якому останній повідомив про те, що завідувач Сектору менеджменту активів ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_1 , постійно принижує його дружину ОСОБА_6 , яка працює в ЦЗ МТУ АРМА на посаді бухгалтера, з метою завдання шкоди її ділової репутації, створює навколо неї напружену, ворожу, образливу атмосферу в трудовому колективі, чинить на неї психологічний тиск, завдає шкоди діловій репутації АРМА та його працівникам.

Також, ОСОБА_5 зазначив, що зі слів його дружини, йому стало відомо, що в кінці грудня 2022 року, ОСОБА_1 , погрожувала їй тим, що зробить усе можливе для її звільнення, дискредитації її як професіонала, створення навколо неї негативного фону, з метою неможливості її працевлаштування у випадку звільнення з посади бухгалтера. Вказав, що ОСОБА_1 вимагала, щоб його жінка усіляко її хвалила за неіснуючі досягнення та повідомляла начальнику ЦЗ МТУ АРМА, як вона перевантажена виконуючи свої посадові обов`язки та іншим чином агітувати начальника ЦЗ МТУ АРМА безпідставно нараховувати ОСОБА_1 велику зарплату, премії, давати постійно відпустки по її бажанню.

Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що зі слів його дружини ОСОБА_1 систематично порушує правила трудового розпорядку, запізнюється з обіду, постійно чаює та споживає інші напої в робочий час за межами робочого місця, підбурює працівників територіального управління до саботажу роботи.

Відтак, наведені у скарзі ОСОБА_5 обставини слугували підставою для порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 .

Так, наказом начальника ЦЗ МТУ АРМА №48/06 від 12.06.2023, утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ ЦЗ МТУ АРМА для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 та затверджено її склад.

За наслідком проведеного службового розслідування, 04.07.2023 дисциплінарною комісією підготовлено подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_1 .

Так, із змісту подання дисциплінарної комісії від 04.07.2023 висновок про наявність в діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку ґрунтується на поясненнях та характеристиці начальника ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_3 , поясненнях ОСОБА_1 , а також поясненнях головного спеціаліста Сектору менеджменту активів ОСОБА_7 та головного спеціаліста бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення ОСОБА_8 .

При цьому, із матеріалів дисциплінарного провадження встановлено, що в ході його проведення також надавались пояснення завідувачем сектору правового забезпечення ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_9 та головним спеціалістом сектору виявлення та розшуку майна ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_10 , які зазначили, що їм не відомо про факти приниження, створення напруженої, ворожої, образливої атмосфери та чинення психологічного тиску з боку завідувача Сектору менеджменту активів ОСОБА_1 по відношенню до головного спеціаліста бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення ОСОБА_8 , однак із змісту подання дисциплінарної комісії від 04.07.2023 взагалі не вбачається надання комісією оцінки поясненням завідувача сектору правового забезпечення ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_9 та головного спеціаліста сектору виявлення та розшуку майна ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_10 чи/або їх врахування.

Також, відповідачем ні під час дисциплінарного провадження, ні в судах першої та апеляційної інстанціях не надано письмових доказів у підтвердження обставин викладених у скарзі ОСОБА_5 , яка слугувала підставою для порушення дисциплінарного провадження стосовно позивача.

Крім того, в подані дисциплінарної комісії від 04.07.2023 також вказано про те, що позивач відмовилась від надання пояснень на засіданні, що, на думку комісії, свідчить про її ставлення до державної служби. Зокрема зазначено, що позивач, всупереч вимогам визначеним ч. 5 ст. 72 Закону №889-VIII, здійсненню дисциплінарного провадження не сприяла, що вказує на відсутність сумлінності у виконанні обов`язків, визначених ч. 5 ст. 72 Закону №889-VIII.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно ст. 75 Закону №889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 35 Порядку №1039, комісія, дисциплінарна комісія вносить суб`єкту призначення пропозицію (подання) разом з матеріалами дисциплінарної справи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня її (його) підписання.

Одночасно із внесенням суб`єкту призначення пропозиції (подання) державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення такої пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення відповідно до статті 75 Закону.

Таке повідомлення державного службовця здійснюється шляхом вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у встановленому порядку. Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Державний службовець надає письмове пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу.

У разі ненадання державним службовцем письмового пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу не пізніше ніж як за два календарних дні до закінчення строку прийняття суб`єктом призначення рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження державний службовець вважається таким, що відмовився від надання письмового пояснення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.07.2023 позивач, керуючись положеннями ст. ст. 75, 76 Закону №889-VIII, звернулась до начальника ЦЗ МТУ АРМА та голови дисциплінарної комісії із клопотанням про надання їй для ознайомлення матеріалів дисциплінарної справи. Матеріли дисциплінарної справи позивач просила надіслати на електронну адресу.

Однак, листом від 12.07.2023 за підписом начальника ЦЗ МТУ АРМА позивачу надано роз`яснення щодо доступу до персональних даних третіх осіб.

Тобто, відповідачем не наведено обґрунтованих підстав для не надіслання на електронну адресу позивача матеріалів дисциплінарної справи за можливості знеособити персональні дані третіх осіб.

При цьому, ч. 1 ст. 75 Закону №889-VIII визначено, що саме суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця письмові пояснення перед накладенням дисциплінарного стягнення.

Також, ст. 76 Закону №889-VIII визначено, що державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Проте, в даному випадку, отримавши подання дисциплінарної комісії від 04.07.2023 позивач звернулась до начальника ЦЗ МТУ АРМА та голови дисциплінарної комісії із клопотанням про надання для ознайомлення матеріалів дисциплінарної справи, однак отримала лист за підписом начальника ЦЗ МТУ АРМА, який лише містить роз`яснення щодо порядку доступу до персональних даних третіх осіб.

Вказане вище свідчить про недотримання відповідачем процедури притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, адже не отримавши від позивача жодних пояснень, як того вимагають положення ст. 75 Закону №889-VIII, не надавши позивачу на ознайомлення матеріалів дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на неї дисциплінарного стягнення, відповідачем прийнято оскаржуваний наказ.

Також, у поданні дисциплінарної комісії від 04.07.2023 зазначено про наявність обставин, що обтяжують дисциплінарну відповідальність, зокрема, вчинення позивачем дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, наказом начальника ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_3 за №1/07-11 від 21.03.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4 » до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.

Не погоджуючись із таким наказом, позивач звернулась до АРМА.

За наслідком розгляду звернення позивача, АРМА листом від 09.06.2023, окрім іншого, повідомило, що в ході проведення позапланового внутрішнього аудиту, відповідно до наказу АРМА від 27.03.2023 №56 «Про проведення позапланового внутрішнього аудиту», були встановлені порушення під час видання ЦЗ МТУ АРМА наказу №1/07-11 від 21.03.2023.

Також повідомлено, що задля вжиття заходів до припинення неправомірних дій, усунення причин та умов, які сприяли вказаним порушенням зазначений наказ ЦЗ МТУ АРМА №1/07-11 було скасовано згідно з наказом АРМА від 07.06.2023 №136 «Про скасування наказу Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА від 21.03.2023 №1/07-11».

Таким чином, на момент проведення службового розслідування та формування подання дисциплінарної комісії від 04.07.2023, наказ №1/07-11 від 21.03.2023, яким до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження, уже був скасований наказом АРМА від 07.06.2023 №136.

Відтак, зазначена в поданні дисциплінарної комісії від 04.07.2023 інформація про вчинення позивачем дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення, не відповідає дійсності.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями виключно до суду, оскільки положення ч. 1 ст. 78 Закону №889-VIII визначають право державного службовця на оскарження рішення про накладення дисциплінарного стягнення до суду, а не те, що таке рішення може бути оскаржено виключно до суду.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 9 Закону №889-VIII передбачено, що наказ (розпорядження), доручення може бути скасовано керівником, який його видав, а також керівником вищого рівня або органом вищого рівня.

При цьому, відповідач посилаючись на те, що оскільки відповідно до положень ст. 78 Закону України «Про державну службу» скасування рішень про накладення дисциплінарних стягнень є виключною компетенцією суду, у нього виникли сумніви щодо законності виданого т.в.о. Голови ОСОБА_11 наказу АРМА №136 від 07.06.2023, а тому керуючись положеннями п. 6 ст. 9 Закону №889-VIII, відповідачем було направлено лист №01-1/403/01-23 від 12.06.2023 з вимогою підтвердити чи спростувати надання вищевказаного наказу.

Однак, станом на 19.06.2023 підтвердження надання вищевказаного наказу не було отримано, про що було складено Акт про відсутність підтвердження надання наказу АРМА №136 від 07.06.2023 «Про скасування наказу Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА від 21.03.2023 №1/07-11». Таким чином, наказ від 21.03.2023 №1/07-11, яким до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у виді зауваження, на переконання представника відповідача, є чинним.

Проте, такі твердження відповідача є безпідставними, оскільки аналіз положень ч. ч. 5 - 9 ст. 9 Закону №889-VIII вказує на те, що останні спрямовані на убезпечення державного службовця від відповідальності за виконання явно злочинного наказу (розпорядження).

При цьому, наказ №136 від 07.06.2023 «Про скасування наказу Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА від 21.03.2023 №1/07-11» взагалі не потребує подальшого виконання чи/або його письмового підтвердження, адже лише засвідчує факт скасування наказу від 21.03.2023 №1/07-11 керівником вищого рівня.

Тобто, наказом АРМА №136 від 07.06.2023 саме скасовано наказ від 21.03.2023 №1/07-11, а не зобов`язано начальника ЦЗ МТУ АРМА його скасувати, а тому у відповідача були відсутні підстави вимагати письмового підтвердження наказу №136 від 07.06.2023 «Про скасування наказу Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА від 21.03.2023 №1/07-11». Крім того, у випадку незгоди із таким наказом, відповідач не був позбавлений можливості оскаржити його в судовому порядку.

За результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарною комісією встановлено в діях завідувача Сектору менеджменту активів ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_1 вчинення наступних дисциплінарних проступків:

-порушено Присягу державного службовця, встановлену ч. 1 ст. 36 Закону України «Про державну службу», складену та підписану ОСОБА_1 ;

- порушено Загальні правила етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджені Наказом НАДС №158 від 05.08.2016;

- порушено принципи державної служби, встановлені п. 1-2, 5 і 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну службу»;

-порушено основні обов`язки державного службовця, встановлені п. 1-2 і 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу».

Відтак, керуючись ч. 1 п. 4 ст. 66 Закону України «Про державну службу», дисциплінарною комісією рекомендовано застосувати до завідувача Сектору менеджменту активів ЦЗ МТУ АРМА ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді «Звільнення з посади державної служби».

Вказане подання в подальшому слугувало підставою для прийняття оскаржуваних у даній справі наказів №3/07-11 від 17.07.2023 та №58/06 від 17.07.2023.

Однак, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з державної служби та звільнення з посади за порушення Присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Припинення державної служби за порушення присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №826/6038/15, від 29.01.2021 у справі №260/779/19.

Проте, ані в поданні дисциплінарної комісії, ані в оскаржуваних наказах ЦЗ МТУ АРМА, не наведено обґрунтованих мотивів кваліфікації вчинених позивачем дій саме як порушення Присяги державного службовця, що передбачає виняткову міру дисциплінарної відповідальності як за проступок, що суперечить інтересам і принципам державної служби, компрометує звання державного службовця, шкодить репутації державного службовця та авторитету державного органу.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за порушення Присяги державного службовця за оспорюваними наказами є протиправним, необґрунтованим, неспівмірним та таким, що порушує права та інтереси позивача, а тому спірні накази є протиправними і підлягають скасуванню.

Крім того, згідно з ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Так, порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (Порядок №100).

Відповідно до абзаців 3, 4 п. 2, п. 8 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При цьому, згідно абз. 4 п. 2 Порядку №100 якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Також, абз. «б» п. 4 Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Відповідно до довідки ЦЗ МТУ АРМА про заробітну плату ОСОБА_1 від 16.08.2023, в травні 2023 року позивачем отримано заробітну плату за 21 робочий день в розмірі 49376,78 грн., з яких 29159,20 грн. грошова допомога до відпустки, яка не враховується при обчисленні середньої заробітної плати.

У червні 2023 позивачем отримано заробітну плату за 7 робочих днів в сумі 5894,57 грн.

Таким чином, середньоденний заробіток позивача за два останні місяці, які передують її звільненню складає 932,58 грн. (20217,58 грн. + 5894,57 грн. / 28 робочих днів).

Відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.07.2023 по 31.01.2024 (дата постановлення судового рішення), враховуючи середньоденний заробіток 932,58 грн. та кількість робочих днів - 142, становить 132426,36 грн., який підлягає стягненню на користь позивача та з якого відповідачем мають бути відраховані податки та обов`язкові платежі.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Крім того, у апеляційних скаргах не зазначено жодної норми матеріального або процесуального права, яку порушив суд першої інстанції під час розгляду даної справи та обставини або доказу, якому суд першої інстанції не дослідив чи не надав належної оцінки.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 квітня 2024 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.