Справа № 160/12805/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/12805/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року (суддя Златін С.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлену рішенням за №64 від 13.07.2022 «Про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 1 14 Закону №1058 через відсутність необхідного пільгового стажу роботи 7 років 6 місяців» на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/10566/21 від 06.08.2021 за наслідком повторно розглянутої заяви від 04.12.2019 про призначення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди її роботи тунельником цеху кам`яного лиття: з 01.01.1992 по 20.08.1992 ( 7 місяців 20 днів), з 25.08.1994 по 31.01.2000 ( 5 років 5 місяців 7 днів).

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 04.12.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами розгляду заяви від 04.12.2019 відповідачем прийнято рішення від 13.07.2022 №64, яким відмовлено в призначені пільгової пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 1 14 Закону №1058 через відсутність необхідного пільгового стажу роботи. Позивач вважає, що має право на пільгову пенсію, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №64 від 13.07.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 1 14 Закону №1058 через відсутність необхідного пільгового стажу роботи 7 років 6 місяців, прийнятого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/10566/21 від 06.08.2021 року за наслідком повторно розглянутої заяви від 04.12.2019 про призначення пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди її роботи з 01.01.1992 по 20.08.1992, з 25.08.1999 по 31.01.2000.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розгляну заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, подану 04.12.2019, з урахуванням висновків наведених в даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 536,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказала, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.12.2019, суд зазначив, що не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. З огляду на наведене вирішення питання щодо призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов`язувати його призначати пенсії за віком на пільгових. У зв`язку з чим вимога про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Отже, позивачка не погоджується в цій частині з рішенням суду, вважає незаконним та необґрунтованим рішення в частині відмови у призначені позивачці з 04.12.2019 пільгової пенсії за Списком № 1 згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 04.12.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також відмови у зобов`язанні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області після шістдесяти (60) днів з дати набрання законної сили рішенням у даній справі подати звіт про виконання судового рішення із зазначенням розміру призначеної щомісячної пенсії та розміру нарахованої та виплаченої заборгованості з пенсії з 04.12.2019 по дату ухвалення рішення судом. Стверджує, що єдиним ефективним способом захисту прав позивачки є не зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії від 04.12.2019, а призначити її з 04.12.2019 нарахувати та виплатити.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Судом встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.12.2019 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за Списком №1.

Листом Відповідача від 11.03.2020 за № 2761-2204/С-03/8-0400/20 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за Списком №1.

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернулась до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі № 160/10566/21 позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії, та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 11.03.2020 № 2761-2204/С-03/8-0400/20 «Про розгляд звернення», як протиправне;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи: з 10.09.1991 по 31.12.1991 ; з 21.08.1992 по 24.08.1994.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 04.12.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вирішити питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання вищенаведеного рішення суду пенсійним органом повторно розглянуто заяву позивача від 04.12.2019.

За результатами розгляду заяви від 04.12.2019 відповідачем прийнято рішення від 13.07.2022 № 64, яким відмовлено в призначені пільгової пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 1 14 Закону №1058 через відсутність необхідного пільгового стажу роботи 7 років 6 місяців. Додатково зазначено, що згідно наданих документів пільговий стаж складає 28 років 2 місяці 3 дні, в тому числі період роботи по Списку№1 7 років 0 місяців 0 днів. У зв`язку з чим відсутні підстави для призначення пільгової пенсії.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, звернулась з метою захисту своїх прав до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, оскільки позивач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині відмовлених позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію, суд першої інстанції дійшов висновку, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача. З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Як вбачається з матеріалів справи, спір стосується наслідків розгляду відповідачем заяви позивачки від 04.12.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у вигляді рішення від 13.07.2022, яке скасовано судом як протиправне. Встановивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість дій відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоди її роботи з 01.01.1992 по 20.08.1992, з 25.08.1999 по 31.01.2000.

Рішення суду першої інстанції, в частині зарахування спірних періодів, відповідачем не оскаржено, тому судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги позивачки.

Визначаючи право позивачки на призначення пенсії за Списком №1, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на тому що вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов`язувати його призначати пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів, з урахуванням доводів апеляційної скарги позивачки, вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визначеного способу захисту порушеного права є помилковим, оскільки у спірному випадку пенсійним органом досліджувався пільговий стаж роботи позивачки, який згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 віднесено до стажу за Списком №1, а висновки про не зарахування періоду роботи з 01.01.1992 по 20.08.1992, з 25.08.1999 по 31.01.2000 визнано судом першої інстанції протиправними та зобов`язано відповідача зарахувати зазначений період до пільгового стажу позивачки за Списком №1.

Так, матеріалами справи встановлено, що на виконання Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі № 160/10566/21 пенсійним фондом до пільгового стажу за Списком №1 зараховані такі періоди роботи: 10.09.1991 по 31.12.1991; 21.08.1992 по 24.08.1994; 25.08.1994 по 24.08.1999. Таким чином пільговим стаж за списком №1 ОСОБА_1 склав 7 років 3 місяці 26 днів.

Враховуючи встановлені обставини справи та рішення суду першої інстанції в даній справі про протиправність та скасування рішення пенсійного органу про відмову у призначення пенсії на пільгових умовах позивачці та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до Списку № 1, а саме: 01.01.1992 по 20.08.1992, з 25.08.1999 по 31.01.2000, колегія суддів зазначає таке.

Судом встановлено, що при зарахуванні періоду роботи з 01.01.1992 по 20.08.1992, з 25.08.1999 по 31.01.2000 (1 рік 0 місяців 27 днів) пільговий стаж позивачки, з урахуванням встановленого стажу за Списком 1 пенсійним органом 7 років 3 місяці 26 днів, складає 8 років 4 місяці 23 дні.

Як наслідок, позивачка має право на призначення пенсії у відповідності до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено право на призначення пенсії мають право працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги щодо дискреційних повноважень пенсійного органу в питанні призначення пенсії, колегія суддів зазначає, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України, відповідно до якої, зокрема, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Зокрема, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Зі змісту положень, закріплених у пункті 4 частини 2 статті 245 КАС України, вбачається, що у випадку порушення прав позивача, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, у тому числі шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення.

Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) засіб захисту повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Таким чином, оскільки судом визнано протиправним рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії та зобов`язано зарахувати спірні періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, пільговий стаж позивачки з урахуванням спірних періодів свідчить про наявність у позивачки права на призначення відповідної пенсії, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень не існує, суд має право зобов`язати такий орган влади прийняти конкретне рішення, яке б гарантувало ефективний захист прав позивача.

Отже, позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 04.12.2019 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В той же час, згідно частини першої ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

До Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернулась 04.12.2019.

За наслідками розгляду цієї заяви цим відповідачем двічі приймались рішення про відмову в призначенні пенсії (остання відмова оскаржена в нинішній судовій справі)

Тобто, позивачка претендує на отримання пенсії з 2019 року, тому зобов`язання судом першої інстанції Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.12.2019 про призначення пенсії порушує право позивачки на ефективний захист.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Помилкове тлумачення судом першої інстанції норм матеріального права, призвело до ухвалення ним рішення в частині, якою позивачці відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог, що є підставою для його скасування у відповідній частині, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового судового рішення про задоволення зазначених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року

в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, подану 04.12.2019, з урахуванням висновків наведених в даному рішенні скасувати, в цій частині прийняти нове судове рішення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з 04.12.2019 призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком № 1, згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1610, 40 грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко