Справа № 140/2461/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2461/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі відповідач, Новомосковський ВДВС) про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №73335976 від 23.02.2024 заступника начальника Новомосковського ВДВС з примусового виконання виконавчого листа №140/1056/23, виданого 18.09.2023 Волинським окружним адміністративним судом про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) розглянути протягом 15 днів з дня набрання законної сили цим рішенням заяви ОСОБА_1 від 19.07.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовцям, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2024 заступник начальника Новомосковського ВДВС ОСОБА_2 у ВП №73335976 винесла постанову про закінчення виконавчого провадження. Підставою для закінчення виконавчого провадження стало те, що командуванням в/ч НОМЕР_1 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі №140/1056/23 виконано, заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022 відповідно до Порядку №884 розглянуто, прийнято відповідне рішення та повідомлено ОСОБА_1 про результати розгляду заяви.

Проте з таким рішенням позивач не погоджується, вважає його протиправним, виходячи з наступних підстав.

Так, під прийнятим відповідним рішенням відповідач має на увазі лист в/ч НОМЕР_1 від 15.06.2023 №12290, який боржником разом із роз`ясненням (щодо виконання рішення суду) був надісланий відповідачу. Зі змісту зазначеного листа вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_3 на даний час не перебуває у списках в/ч НОМЕР_1 , що також випливає із роз`яснення (щодо виконання рішення суду).

Однак, на думку позивача, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, проігнорував вимоги пункту 5 Порядку №884, яким чітко визначено порядок розгляду та прийняття командиром рішення за поданими документами заявника, в тому числі вичерпні підстави для відмови у виплаті грошового забезпечення, яке має містити рішення про відмову, та не перевірив, чи відповідає зміст листа боржника положенням Порядку №884.

Разом з тим, зауважує, що у своїй заяві про виконання судового рішення позивач звернула увагу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №140/1056/23, у якій суд надав оцінку листу боржника. Зокрема, суд вказав, що колегія суддів не розцінює як рішення відповідача (в/ч НОМЕР_1 ) про виплату чи відмову у виплаті грошового забезпечення, оскільки ним лише повідомлено позивача про те, що військовослужбовець ОСОБА_3 на даний час не перебуває у списках особового складу військової частини.

З огляду на викладене, позивач вважає, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження, відтак просить оскаржувану постанову скасувати як протиправну.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.61).

Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судове засідання учасники справи не прибули, при цьому позивач подала клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с.70).

Враховуючи вимоги частини дев`ятої статті 205 КАС України, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №140/1056/23, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2023, позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.07.2022 про виплату грошового забезпечення її чоловіка, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 ; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 розглянути протягом 15 днів з дня набрання законної сили цим рішенням заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовцям, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», прийняти відповідне рішення та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду заяви; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.10-19).

На виконання рішення суду Волинським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчий лист від 18.09.2023 №15154/2023 про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 розглянути протягом 15 днів з дня набрання законної сили цим рішенням заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовцям, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», прийняти відповідне рішення та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду заяви (а.с.6).

28.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про примусове виконання рішення (а.с.5, 51зворот-52).

Заступником начальника Новомосковського ВДВС ОСОБА_2 16.11.2023 відкрито виконавче провадження №73335976 по примусовому виконанню виконавчого листа від 18.09.2023 №15154/2023, що підтверджується даними Автоматизованої системи виконавчого провадження.

В/ч НОМЕР_1 направила відповідачу роз`яснення від 11.12.2023 №23180 (щодо виконання рішення суду), у якому зазначила, що 15.06.2023 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №140/1056/23 виконано та направлено відповідь за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 через АТ «УКРПОШТА». (а.с.7, 34зворот).

До даного роз`яснення долучено лист від 15.06.2023 №12290, у якому в/ч НОМЕР_1 повідомила позивача, що станом на сьогоднішній день старший лейтенант ОСОБА_3 не перебуває в списках особового складу в/ч НОМЕР_1 (а.с.8,3 5зворот-36).

23.02.2024 заступник начальника Новомосковського ВДВС Скороход Т.М. на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про закінчення виконавчого провадження №73335976 (а.с.4, 48зворот-49).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до вимог статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів».

Положеннями статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частина третя статті 39 Закону № 1404-VIII).

Частиною другою статті 39 Закону №1404-VIII встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати примусове виконання судового рішення у відповідності до встановленого цим рішенням способу та порядку та для виконання покладених на нього обов`язків виконавець проводить перевірку виконання рішення. Постанова про закінчення виконавчого провадження приймається виконавцем лише в разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для закінчення виконавчого провадження було фактичне виконання боржником у повному обсязі рішення суду.

При цьому, приймаючи оскаржувану постанову, відповідач взяв до уваги той факт, що в/ч НОМЕР_1 ще 15.06.2023 скерувала на адресу позивача лист за №12290, у якому зазначила, що відносно її чоловіка ОСОБА_3 призупинено військову службу у Збройних Силах України з 04.07.2019, останній не перебуває в списках особового складу в/ч НОМЕР_1 (а.с.4, 7-9).

Однак, суд зауважує, що надана позивачу відповідь від 15.06.2023 №12290 не є тим рішенням, яке зобов`язав прийняти суд за заявою ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що лист в/ч НОМЕР_1 від 15.06.2023 №12290 був поданий до Восьмого апеляційного адміністративного суду при перегляді рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №140/1056/23 в апеляційному порядку. У своїй постанові суд апеляційної інстанції наголосив, що даний лист не є рішенням відповідача про виплату чи про відмову виплати грошового забезпечення, оскільки ним лише повідомлено позивача про те, що військовослужбовець ОСОБА_3 на даний час не перебуває у списках особового складу військової частини.

Крім того, суд враховує, що відповідь в/ч НОМЕР_1 від 15.06.2023 №12290 не містить жодних посилань на норми постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовцям, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» та мотивів прийняття будь-якого рішення (про задоволення чи відмову у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 ), як того передбачає вказаний Порядок.

Зокрема, пунктом 5 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, визначено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Таким чином, вимогами зазначеного Порядку передбачений чіткий алгоритм дій командира військової частини щодо розгляду поданих документів та прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті грошового забезпечення, а також визначені вичерпні підстави для прийняття рішення про відмову у виплаті.

Проте, лист в/ч НОМЕР_1 від 15.06.2023 №12290 не є обґрунтованим рішенням, прийнятим відповідно до вимог вказаного Порядком.

Таким чином, приймаючи оскаржувану постанову, відповідач не перевірив фактичне виконання боржником рішення відповідно до визначеного судом порядку та передчасно закінчив виконавче провадження.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного рішення, з огляду на що суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №73335976 від 23.02.2024.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 968,96 грн, сплачений згідно з квитанцією (а.с.30).

Щодо заявлених вимог про відшкодування витрат за сервісний збір у розмірі 17,44 грн та послуг поштового зв`язку за пересилання позовної заяви 52,00 грн, то суд зазначає.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

З вищенаведеного слідує, що законодавець чітко визначив, які саме витрати входять до судових витрат під час розгляду адміністративних справ.

Отже, сервісний збір, який сплачений банку при сплаті судового збору, та кошти за послуги поштового зв`язку не є судовими витратами, отже не підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, суд зазначає, що згідно із частиною першою статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин сьомої - одинадцятої статті 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.

Як вбачається з позовної заяви, вона сформована та подана до суду через систему «Електронний суд», а тому позивач не мала обов`язку надсилати позовну заяву відповідачу поштовим зв`язком.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Одеса) Скороход Т.М. про закінчення виконавчого провадження №73335976 від 23.02.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Одеса) (51200, Дніпропетровська область, Новомосковський район, місто Новомосковськ, вулиця Гетьманська, будинок 7, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій