Справа № 400/2022/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 р. № 400/2022/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаПенсійного фонду України, вул. Бастіонна, 9, м. Київ, 01104,

провизнання протиправною та скасування відмови від 13.02.2024 № 5062-2883/П-03/8-2800/24; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Пенсійного Фонду України Департамент пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг про:

визнання протиправною та скасування відмови Пенсійного Фонду України Департамент пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг від 13.02.2024 № 5062-2883/П-03/8-2800/24 про відмову позивачці у допризначенні (перерахунку) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» згідно з поданою заявою від 17.01.2024 за № 2883/П-2800-24;

зобов`язання Пенсійного Фонду України Департамент пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг зарахувати позивачці до загального страхового стажу, що дає право на допризначення пенсії за віком, період її роботи з 24.02.1986 по 25.11.1992;

допризначення та виплачування позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» згідно з поданою заявою від 17.01.2024 за № 2883/П-2800-24 з моменту звернення.

11.03.2024 через канцелярію суду від позивачки надійшов уточнений адміністративний позов, в якій відповідачем зазначено Пенсійний фонду України (далі відповідач), та в якій вона просила:

визнанти протиправною та скасувати відмову Пенсійного Фонду України від 13.02.2024 № 5062-2883/П-03/8-2800/24 про відмову позивачці у допризначенні (перерахунку) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» згідно з поданою заявою від 17.01.2024 за № 2883/П-2800-24;

зобов`язати Пенсійний Фонд України зарахувати їй до загального страхового стажу, що дає право на допризначення пенсії за віком, період її роботи з 24.02.1986 по 25.11.1992;

допризначити та виплачувати їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» згідно з поданою заявою від 17.01.2024 за № 2883/П-2800-24 з моменту звернення.

Підстави позову залишились не змінними.

У відзиві на позовну заяву від 27.03.2024 відповідач заперечив проти позову і просив в його задоволені відмовити в повному обсязі. Відповідач зазначив, що згідно з рішенням Чеського управління соціального забезпечення від 28.07.2023 позивачці призначено в Чеській Республіці пенсію за віком з 27.12.2022. Відповідно до Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення, підписаного 04.07.2001, ратифікованого Законом України від 22.11.2002 № 238-IV, обчислення середньої заробітної плати (доходу) або розрахункову базу здійснюється тільки за періоди страхового стажу, набуті відповідно до правових норм цієї Договірної Сторони. Тому стаж позивачки, набутий з 24.02.1986 по 25.11.1992 на не території України, не може бути врахований при розрахунку розміру її пенсії.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду відомостей, що підтверджують реєстрацію адвоката Гавловської Юлії Вікторівни в електронному кабінеті в підсистеми Електронний суд Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, а також позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України, з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали.

11.03.2024 через канцелярію суду від позивачки надійшов уточнений адміністративний позов.

14.03.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (без виклику сторін у судове засідання), а також про витребування у відповідача копію пенсійної справи позивачки.

До супровідного листа від 27.03.2024 № 2800-0603-7/18628 відповідач додав витребувані в нього документи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно із записами №№ 9-10 трудової книжки позивачки НОМЕР_1 вона працювала з 24.02.1986 по 25.11.1992 інструктором з роботи з дітьми спортивних споруд копальні «Валькумей», що знаходиться на російській території Чаунського району Чукотського автономного округу.

Відповідно до рішення відділу організації виконання міжнародних договорів в ПФУ «Про призначення пенсії» № 38 позивачці призначено з 25.07.2020 пенсію за віком.

Згідно з форми РС-право за пенсійною справою № 38 до страхового стажу набутого в Україні зараховано періоди її роботи з 01.09.1978 по 23.07.1984, з 01.08.1984 по 19.12.1985, з 16.02.1993 по 04.05.1993, з 01.06.1993 по 01.07.1998.

Відповідно до рішення Чеського управління соціального забезпечення від 28.07.2023 позивачці призначено пенсію за віком в Чеській Республіці з 27.12.2022.

02.10.2023 і 17.01.2024 позивачка зверталась до відповідача із заявами про зарахування до її страхового стажу період її роботи з 24.02.1986 по 25.11.1992.

Листами від 31.10.2023 № 40351-42522/П-03/8-2800/23 та від 13.02.2024 № 5062-2883/П-03/8-2800/24 відповідач відмовив їй у зарахуванні вказаного періоду роботи до її страхового стажу, оскільки цей стаж набутий не в Україні та не в Чеській Республіці.

Вважаючи вищенаведені відмови протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом. Вона переконана, що відповідачі порушив її право на отримання пенсії за віком у належному розмірі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною другою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно з підпунктом 6 частини першої статті 2 Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення, вчиненого в м. Києві 04.07.2001, ратифікованого Законом України від 22.11.2002 № 238-IV (далі Договір між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення), цей Договір поширюється на здійснення таких видів грошового забезпечення відповідно до правових норм України, зокрема, як пенсія за віком.

Набрав чинності вищезазначений Договір для України 01.04.2003.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення для цілей цього Договору «страховий стаж» період, протягом якого сплачувалися внески на соціальне страхування, трудовий стаж або інші періоди, які зараховуються до страхового стажу згідно з правовими нормами кожної із Договірних Сторін.

Статтею 15 Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення визначено, що якщо право на надання пенсії згідно з правовими нормами однієї Договірної Сторони виникає лише на основі зарахування стажу, набутого згідно з правовими нормами іншої Договірної Сторони, то Уповноважений орган першої Договірної Сторони:

а) визначає розмір пенсії, яка підлягає виплаті, із урахуванням усіх періодів страхування таким чином, якби весь страховий стажу був набутий згідно з власними правовими нормами;

б) на підставі пенсії, обчисленої відповідно до пункту а) цієї статті, призначає до виплати пенсію в розмірі, що відповідає співвідношенню між страховим стажем, встановленим згідно з правовими нормами першої Договірної Сторони, та загальним трудовим стажем, набутим згідно із правовими нормами обох Договірних Сторін.

Отже, обчислення страхового стажу відповідно до Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення страховий здійснюється на підставі правових норм кожної Договірної Сторони. Водночас цей Договорів не містить норм про те, що такий стаж повинен бути набутий виключно на території однієї з Договірних Сторін.

Відтак період роботи на території іншої (третьої) держави може бути зарахований до страхового стажу особи, якщо таке зарахування передбачено правовими нормами однієї з Договірних Сторін.

Як наслідок, період роботи позивачки з 24.02.1986 по 25.11.1992 на території Чукотського автономного округу може бути зарахований до її страхового стажу відповідно до правових норм українського законодавства.

Так, абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Тому страховий стаж за період до 31.12.2003 обчислюється на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, періоди роботи позивачки до 31.12.2003 можуть бути зараховані до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Отже, періоди роботи позивача з 24.02.1986 по 25.11.1992 згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можуть бути зараховані до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що їх підтверджують.

Відповідно до частин першої-третьої статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, вчинену 14.01.1993 (далі Угода від 14.01.1993), працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони праці та інші).

Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на території обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Статтею 11 Угоди від 14.01.1993 встановлено, що документи, видані з метою реалізації цієї Угоди на території однієї Сторони за встановленою формою, або їх копії, засвідчені в установленому порядку, приймаються на території іншої Сторони без легалізації.

Згідно з частиною першою статті 13 Федерального закону Російської Федерації «Про трудові пенсії в Російській Федерації» при підрахунку страхового стажу періоди роботи і (або) іншої діяльності, які передбачені статтями 10 і 11 цього Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону «Про індивідуальний (персоніфікований) облік у системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджується документами, що були видані в установленому порядку роботодавцем або відповідними державними (муніципальними) органами.

З наведеного слідує, що згідно з російським законодавством період роботи позивачки на російській території з 24.02.1986 по 25.11.1992, тобто у період до реєстрації громадян як застрахованих осіб, може бути підтверджений документами, що були видані в установленому порядку роботодавцем, зокрема та не виключно, трудовою книжкою.

Однак, згідно із пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 639 «Про припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн», припинено дію Угоду від 14.01.1993.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктом «b» частини першої статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.

Таким чином, набутий особою страховий стаж на російській території до припинення дії Угоди від 14.01.1993 підлягає зарахуванню до страхового стажу при обрахунку пенсії в Україні і після припинення дії вказаної Угоди.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що період роботи позивачки з 24.02.1986 по 25.11.1992 на російській території підлягає зарахуванню до страхового стажу на підставі даних її трудової книжки.

Як наслідок, відповідач протиправно не зарахував позивачці до її страхового стажу період її роботи з 24.02.1986 по 25.11.1992, що підтверджується записами №№ 9-10 трудової книжки позивача НОМЕР_1 .

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з правовою позицію Верховного Суду, викладеної у постанові 20.05.2020 від у справі № 815/1226/18, аналіз зазначених положень статті 46 Закону №1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Отже, позовні вимоги щодо допризначення, тобто перерахунку, та виплати пенсії позивачці з моменту її звернення до відповідача про призначення їй пенсії підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 01.03.2024 підтверджується понесення позивачкою судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, 9, м. Київ, 01601; ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» згідно із поданою нею заявою від 17.01.2024.

3. Зобов`язати Пенсійний фонд України (вул. Бастіонна, 9, м. Київ, 01601; ):

зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до страхового стажу при призначені пенсії за віком періоди її роботи з 24.02.1986 по 25.11.1992;

перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» згідно із поданою нею заявою від 17.01.2024 з моменту її звернення з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, 9, м. Київ, 01601; ) судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 09 квітня 2024 року