Справа № 160/7269/23
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 160/7269/23

адміністративне провадження № К/990/10775/24

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України; військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ №1367 від 03 жовтня 2022 року Міністерства оборони України в частині увільнення його від займаної посади в військовій частині НОМЕР_1 і призначення його на посаду в військовій частині НОМЕР_2 ;

визнати протиправним та скасувати наказ по стройовій частині, виданий військовою частиною НОМЕР_1 за №243 від 06 листопада 2022 року, в частині виключення його із списків особового складу та всіх видів забезпечення, як такого, що справи та посаду здав 06 листопада 2022 року і вибув для подальшого проходження військової служби командиром механізованої роти механізованого батальйону ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до повного тексту витягу з наказу №243 від 06 листопада 2022 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його на посаді командира стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з 06 листопада 2022 року;

звернути рішення суду до негайного виконання в частині його поновлення на посаді командира стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 25 вересня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Прийнято відмову ОСОБА_1 в частини позовних вимог до Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу №1367 від 03 жовтня 2022 року Міністерства оборони України в частині увільнення ОСОБА_1 від займаної посади в військовій частині НОМЕР_1 і призначення ОСОБА_1 на посаду в військовій частині НОМЕР_2 , в цій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року в адміністративній справі №160/7269/23 скасовано та закрито провадження у справі №160/7269/23 в цій частині позовних вимог.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року в адміністративній справі №160/7274/23 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

18 березня 2024 року ОСОБА_1 повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу (отримано судом 20 березня 2024 року).

Вирішуючи питання про прийнятність цієї скарги, суд керується таким.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначив пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах пунктів 112 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.

За правилами пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до ухвали від 25 квітня 2023 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Іншою ухвалою від 06 червня 2023 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Тож, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Тож, наразі у касаційній скарзі позивач ставить питання про скасування судових рішень, які, за загальним правилом, не підлягають касаційному перегляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України визначено перелік випадків, наявність принаймні одного з яких у певній конкретно взятій ситуації, якщо скаржник наведе достатньо переконливі мотиви, касаційний суд може розцінити як виняток із передбаченого цією ж нормою загального правила.

Отже, скаржник, маючи намір оскаржити судові рішення судів попередніх інстанцій у цій справі, які в силу наведених норм процесуального Закону не підлягають касаційному перегляду, повинен обґрунтувати наявність умови / умов, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, при цьому, наведені ним мотиви мають бути вагомими на стільки, щоб переконати суд у дійсній наявності підстав для виходу за межі загального правила, яке не дозволяє здійснювати касаційний перегляд судових рішень у такій справі.

У касаційній скарзі позивач, обґрунтовуючи винятковість для нього цієї справи, указав на те, що неправильне застосування судами пункту 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, призвело до порушення гарантій, встановлених пунктом 112 цього Положення, зокрема щодо забезпечення догляду за хворою матір`ю. Крім цього, зазначив, що його було позбавлено можливості правильно визначити своє правове становище та порядок проходження служби, а також можливості отримати належні документи в органах військового управління. До того ж, порушення судами норм процесуального права штучно створюють для позивача склад злочину. Стверджуючи про значний суспільний інтерес, скаржник зазначає про те, що порушені в касаційній скарзі питання впливають на питання національної оборони під час дії воєнного стану в України, указав на потребу формування єдиної правозастосовної практики щодо окремих положень законодавства, визначених в касаційній скарзі, зокрема, щодо процедур і підстав застосування пункту 112 названого Положення.

У світлі наведених скаржником мотивів, щодо існування обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Справа яка має виняткове значення для її учасника, може бути виокремлена із загальних правил розгляду адміністративних справ Верховним Судом, якщо особа яка подає касаційну скаргу, обґрунтовано довела, що саме цей випадок стосується його безпосередньо, порушує його права, свободи та інтереси.

У цьому контексті варто зауважити, що сама собою незгода із судовим рішенням не може бути підставою для відкриття касаційного провадження у справі, рішення у якій не підлягають касаційному розгляду.

Водночас цілком зрозуміло, що кожна сторона, не на користь якої вирішено спір, стверджуватиме про те, що справа має для неї виняткове значення. Це зумовлює потребу навести не лише переконливі мотиви, а й підтвердити їх.

У розглядуваному випадку суд не має підстав вважати доводи скаржника явно безпідставними чи надуманими, однак, не може визнати їх достатньо переконливими для висновку про існування обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки мотиви у цій частині є загальними, не конкретними та сприймаються як намагання будь-що оскаржити рішення судів у цій справі у зв`язку із самою лише незгодою з результатом розгляду справи.

У цьому випадку, стверджуючи, що неправильне застосування пункту 112 Положення №1153/2008 позбавляє можливості реалізувати передбачені ним гарантії, зокрема, щодо забезпечення догляду за хворою матір`ю, скаржник мав продемонструвати, що такі обставини є дійсними і реально мають місце, а не лежать у площині гучних заяв. Оцінюючи доводи скаржника, що справа має для нього виняткове значення, суд повинен мати змогу пересвідчитися у цьому. Зокрема, у контексті наведених ним мотивів це стосується тих обставин, що його мати дійсно хворіла, він дійсно вживав заходів щодо її догляду, однак згодом, в силу виникнення спірних правовідносин, був змушений припинити такий догляд або такий догляд був ускладнений. Це ж стосується й інших повідомлених скаржником обставин, зокрема, що він дійсно звертався до органів військового управління з метою отримання документів, проте йому було відмовлено; що стосовно нього реально здійснюються заходи у порядку кримінального провадження тощо. Наявність визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадків має бути підтверджено відповідними доказами.

Із цих же міркувань суд не може визнати обґрунтованими і загальні твердження скаржника про те, що порушені в касаційній скарзі питання впливають на питання національної оборони під час дії воєнного стану в України, а також потребу формування єдиної правозастосовної практики щодо окремих положень законодавства, визначених в касаційній скарзі, зокрема, щодо процедур і підстав застосування пункту 112 Положення №1153/2008.

Інші аргументи скарги також свідчать про переоцінку доказів та обґрунтовані неповним з`ясуванням обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення із цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Отже, враховуючи, що ця справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, не лише визначених частиною 4 статті 328 КАС України, а й підтвердження випадків, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.Г. Загороднюк