Справа № 640/5172/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий I інстанції: Костенко Г.В.

08 квітня 2024 р. Справа № 640/5172/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації про визнання діяння протиправним, скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,-

В с т а н о в и в:

08.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту з питань реєстрації в особі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, в якому просить суд :

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт відповідача - Департаменту з питань реєстрації у вигляді відмови від 04.02.2022 у знятті позивача з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт відповідача - Департаменту з питань реєстрації у вигляді відмови від 04.02.2022 у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень, відповідача у даній справі, протиправною та зобов`язати його вчинити певні дії - зняти ОСОБА_1 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та зареєструвати місце проживання позивача за його власною квартирою за адресою: АДРЕСА_2 ;

- стягнути з відповідача моральну шкоду, нанесену протизаконною бездіяльністю протягом понад двох років, у розмірі 1 000 000.00 (один мільйон) гривень.

Вимоги мотивував тим, що 03.02.2022 він звернувся до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації через Центр надання адміністративних послуг із заявою про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . На підтвердження права проживання в житлі позивач надав оригінал договору міни від 09.06.2000 та нотаріально засвідчену копію реєстраційного посвідчення від 21.06.2000, однак у задоволені заяв відмовлено у зв`язку з ненаданням необхідних документів. Позивач вважає дану відмову незаконною та такою, що порушує його права. Окрім того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивач зазнав моральної шкоди в розмірі одного мільйона гривень.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначив, що спеціалістом Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації з дотриманням норм законодавства прийнято рішення про відмову у реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з недотриманням позивачем вимог законодавства, а саме: особа подала документи або відомості, передбачені законом, не в повному обсязі. Оскільки дія з реєстрації місця проживання є одночасною з дією по зняттю з реєстрації місця проживання, то в знятті з реєстрації місця проживання відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2022 справу № 640/5172/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації в особі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, про визнання діяння протиправним, скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду, без вирішення питання про відкриття провадження.

Передаючи справу за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду на підставі ч. 2 ст. 26 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з позовної заяви та наданих позивачем матеріалів, позивач проживає, а відповідач зареєстрований у м. Полтава, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи відповідача з ідентифікаційним номером 43156341.

Враховуючи, що спір за позовом ОСОБА_1 не належить до виключної підсудності Окружного адміністративного суду міста Києва, беручи до уваги, що спірні правовідносини стосуються здійснення реєстрації місця проживання позивача у м. Полтава та рішень Департаменту з питань реєстрації, що зареєстрований у м. Полтава, суд прийшов до висновку про необхідність передачі адміністративної справи за належністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

06.05.2022 не погоджуючись з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2022 про передачу справи № 640/5172/22 за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду позивач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2022 витребувано з Окружного адміністративного суду міста Києва матеріали справи № 640/5172/22.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Управління з реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління з реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації про відмову у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення вмотивовано тим, що наданий позивачем оригінал нотаріально посвідченого договору міни від 09.06.2000 є належним документом, що посвідчує право власності на квартиру за адресою : АДРЕСА_2 .

Таким чином, суд прийшов до висновку, що рішення відповідача про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та рішення відповідача про відмову у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , є протиправними та підлягають скасуванню у судовому порядку.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача у даній справі протиправною та зобов`язати його вчинити певні дії - зняти ОСОБА_1 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та зареєструвати місце проживання позивача за його власною квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначив, що під час розгляду справи не встановлено протиправною бездіяльності відповідача.

16.11.2022 справа № 640/5172/22 надійшла до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2022 залишити без руху через пропуск строку на звернення до суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2023 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2022.

Не погоджуючись із рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2022, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції Окружного адміністративного суду м. Києва за встановленою підсудністю.

Посилається на те, що оскаржуване рішення було винесене судом в порядку письмового провадження без виклику сторін і довгий час, позивачеві не направлялося, попри приписи чинного процесуального законодавства України (ст. 251 КАС). Вказує, що про існування рішення дізнався із Єдиного реєстру судових рішень. Зазначив, що не знав, що його позов розглядається саме у Полтавському окружному адміністративному суді, адже він, як особа, що зареєстрована у м. Києві, звертався з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва і саме той суд мусив його розглянути. Протиправна передача провадження із належного суду до неналежного, а також прийняття провадження і розгляд справи неналежним судом (у даному разі - Полтавським окружним адміністративним судом) є ніщо інше, як вчинення дій судом, не встановленим законом.

Також зазначає, що Окружний адміністративний суд м. Києва протизаконно здійснив виконання судового рішення у вигляді ухвали, яке не набрало законної сили, а Полтавський окружний адміністративний суд протиправно розглянув справу, за якою відбувається апеляційний перегляд у іншому суді.

Позивач вказує, що оскаржуване рішення винесено не законно, з порушенням встановленої судом підсудності і ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що 03.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації із заявою про зняття з реєстрації місця проживання. Адреса зняття з місця проживання : АДРЕСА_1 , у зв`язку з вибуттям за адресою : АДРЕСА_2 (а.с.10, 51).

Дана заява подана позивачем через відділ «Центр надання адміністративних послуг» управління адміністративних послуг Полтавської міської ради.

Як вбачається з опису вхідного пакету документів, до заяви про реєстрацію місця проживання позивач додав оригінал паспорту, квитанцію про сплату адмін.збору, оригінал документів, що підтверджують право на проживання в житлі (договір міни від 09.06.200 в реєстрі за №1606, копія реєстраційного посвідчення - записано в реєстрову книгу № 114 за реєстровим номером № 15856, 21.06.2000; завірена нотаріусом 17.11.2011 і зареєстровано в реєстрі за № 6053) (а.с 52).

04.02.2022 головним спеціалістом відділу ведення реєстру територіальної громади управління з реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 відмовлено, підставою відмови зазначено: п. 3 ч. 1 статті 12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі) (а.с.11 зворотній бік).

Також, 03.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11).

Дана заява подана позивачем через відділ «Центр надання адміністративних послуг» управління адміністративних послуг Полтавської міської ради.

04.02.2022 головним спеціалістом відділу ведення реєстру територіальної громади управління з реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 відмовлено, підставою відмови зазначено: п. 3 ч. 1 статті 12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі) (а.с.10 зворотній бік).

За загальним визначенням підсудність адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, що містить адміністративно-процесуальні норми, які розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи і між адміністративними судами одного інституційного рівня. Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи провадиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд судової системи.

Правила підсудності у своїй сукупності певним чином встановлюють алгоритм обрання компетентного адміністративного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення адміністративної справи має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в адміністративній справі.

Як предмет підсудностi розумiють сукупність правил, що визначають, чи розмежовують компетенції судів із розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу. Територіальна підсудність - це також сукупність правил, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів одного рівня щодо розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від території, на яку поширюється їх діяльність.

Згідно із частиною першою ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Водночас положеннями частин 1 та 2 ст. 26 КАС України визначено підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КАС України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Частиною 2 ст. 26 КАС України унормовано, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У постанові від 07.03.2024 у справі № 990/340/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку, - з огляду на вказані положення процесуального законодавства позивач має право звернутися до адміністративного суду за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених КАС України. При цьому слід врахувати, що частина перша ст. 25 КАС України визначає право альтернативної територіальної підсудності, зокрема, саме щодо вирішення спору з приводу оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка допущена стосовно конкретної фізичної особи. Вибір суду, якому саме територіально підсудна справа, є виключним правом позивача (п. 40 постанови).

Керуючись положеннями ст.ст. 9, 12, 72, 80, 165, 257-262 КАС України, суд першої інстанції в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 дійшов висновку, що підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження на цій стадії відсутні, а тому вважав за можливе прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі.

При цьому, станом на день звернення позивача із позовом у цій справі (08.02.2022) зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 було АДРЕСА_1 (а.с. 7), і ця адміністративна справа підсудна Окружному адміністративному суду м. Києва, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі або після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З приписів частини першої ст. 30 КАС випливає, що первинно положення цієї статті спрямовані на недопущення спорів між судами одного інституційного рівня, яким підсудні справи з однаковим предметом спору, і, коли з`являються обставини, що зумовлюють зміну територіальної підсудності. Саме тому, щоб унеможливити пересилання справи з одного суду до іншого з підстави забезпечення дотримання територіальної підсудності, закон встановив заборону. Положення частини другої ст. 30 КАС, які відсилають до положень ст. 29 цього Кодексу, посилюють правильність думки про те, що передача справ з одного суду до іншого за підсудністю забороняється з підстав територіальної підсудності.

При цьому, колегія суддів зауважує, що розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Отож, з наведеного можна підсумувати, що якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої ст. 30 КАС.

Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом. Таке рішення є виконанням вимог закону.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.08.2019 в справі № 855/364/19 (провадження № 11-871ав19).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи (ч. 2 ст. 318 КАС України).

Колегія суддів зауважує, що позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на тому, що він був позбавлений можливості повідомити про порушення правил територіальної підсудності в суді першої інстанції, так як не брав участі у судовому розгляді.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню із направленням справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю.

Частиною 1 ст. 318 КАС України унормовано, що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Відповідно до Указу Президента України від 16.11.2004 року № 1417/2004 «Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі» на територію м. Києва поширюються повноваження Окружного адміністративного суду міста Києва.

Водночас 13.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» № 2825-IX, статтею 1 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону з дня набрання чинності цим Законом, Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

З дня початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд невідкладно передає справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, до Київського міського окружного адміністративного суду.

Оскільки на час прийняття цієї постанови Київський міський окружний адміністративний суд не утворений, то справа підлягає направленню до Київського окружного адміністративного суду.

Отже, ураховуючи вказані приписи норм процесуального права, суб`єктного складу учасників справи, зазначеного у позовній заяві ОСОБА_2 , а також беручи до уваги заявлений позивачем предмет спору і місцезнаходження (проживання, перебування) сторін, колегія суддів дійшла висновку про те, що справа за адміністративним позовом ОСОБА_2 підлягає направленню до Київського окружного адміністративного суду, якому підсудна ця справа.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням правил встановленої законом територіальної підсудності, колегія суддів не досліджувала доводи сторін по суті справи, адже дійшла висновку про необхідність скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 та направлення справи для розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 313, 318, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації про визнання діяння протиправним, скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, - направити на розгляд до Київського окружного адміністративного суду за встановленою підсудністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц