Справа № 140/11653/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Носа С. П.,
суддів Ільчишин Н. В., Шевчук С. М.;
ВСТАНОВИВ:
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 березня 2024 року апеляційну скаргу Волинської митниці задоволено частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 140/11653/23 змінено в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та викладено абзац третій резолютивної частини рішення суду першої інстанції в наступній редакції:

«Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 779,85 грн (чотири тисячі сімсот сімдесят дев`ять гривень 85 копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень 00 копійок).

У решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року залишено без змін.

12.03.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит» звернулося з заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає те, що судові витрати на професійну правничу допомогу, які він поніс у зв`язку із розглядом справи апеляційним судом, підлягають стягненню на його користь з відповідача в розмірі 7000 грн.

Також, відповідачем подало клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з врахуванням майнового стану Волинської митниці, а також з метою забезпечення балансу між правами позивача та інтересами відповідача, який немає нести надмірний тягар, якщо позивач залучив адвоката до справи, вартість послуг якого з конкретних обставин справи не є ринковою.

Згідно ч. 5 ст. 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 252 КАС України, передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи приписи цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.03.2024 прийнята в порядку письмового провадження, а тому розгляд заяви позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу необхідно також провести в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговоривши підстави для ухвалення додаткового судового рішення викладені в заяві, вважає, що така підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 10.12.2019 у справі № 10.12.2019.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу понесених у суді апеляційної інстанції, подано наступні документи:

- додаткова угода від 29.01.2024 до договору про надання правничої допомоги від 29.05.2023;

- акт виконаних робіт №5 від 10.11.2023;

- детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Таргонієм П.В. та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №77/2 від 01.05.2023 у справі №140/11653/23 від 10.11.2023.

Крім цього, у матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 01.05.2023, укладений між адвокатом Таргонієм Павлом Валерійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит».

Згідно акта виконаних робіт від 10.11.2023, а також детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Таргонієм П.В. у справі №140/11653/23 від 10.11.2023, адвокатом Таргонієм П.В. надано наступні адвокатські послуги:

- вивчення апеляційної скарги, законодавства та судової практики, на які містяться посилання у апеляційній скарзі (кількість годин - 4 год);

- підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу (кількість годин - 5 год).

Сторони погодились, що послуги надані в повному обсязі, вартість послуги становить 7000 грн.

Суд апеляційної інстанції, при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, враховує висновок Верховного Суду викладений у постанові від 21.01.2021 № 280/2635/20, відповідно до якого, за положеннями КАС України відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Разом з тим, проаналізувавши надані послуги позивачу адвокатом Таргонієм П.В. на предмет їх обсягу, складності, якості, співмірності розміру витраченого адвокатом часу та суми заявленої до відшкодування, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вартість послуг (7000 грн), є завищеною.

Оскільки, вивчення апеляційної скарги відповідача, законодавства та судової практики, на які містяться посилання у апеляційній скарзі, по своїй суті включають в себе підготовку та подання відзиву, а тому, на думку суду апеляційної інстанції, не потребують окремого виокремлення.

Крім цього, проаналізувавши сам відзив, суд апеляційної інстанції зазначає, що по суті, у ньому викладено фактичні обставини справи, які вже встановлені та не заперечується сторонами у цій справі, тобто виклад фактичних обставин не потребував такої деталізації.

Таким чином, виготовлення цього документу не потребувало затрати значного часу і відповідно його вартість завищена.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши предмет розглядуваного спору, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 1000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит» про стягнення судових витрат на правничу допомогу необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 143, 243, 252, 313, 315, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит» про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Волинської митниці (44350, вул. Призалізнична, 13, с. Римачі, Ковельський район, Волинська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит» (45400, вул. Шахтарська, 49, м. Нововолинськ, Волинська область, ) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. (однієї тисячі гривень).

У решті задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит» про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Н. В. Ільчишин
С. М. Шевчук