Справа № 202/1591/24
Суддя: Мачуський О. М.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/1591/24
Провадження № 2-а/202/41/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.,

за участю: секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом в якому просить: скасувати постанову серії ЕНА № 1256004 по справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 ; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень.

В обґрунтування позову, ОСОБА_1 зазначив, що 16.01.2024 року постановою поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Чередніченка Ігоря Вікторовича серії ЕНА № 1256004 у справі про адміністративне правопорушення, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень.

На думку позивача, дана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і є необґрунтовано. Позивача не ознайомлено з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а у постанові відсутній підпис поліцейського. Позивач не згоден з оскаржуваним рішенням, оскільки одна лампа освітлення номеру була справна. Окрім того, несправність освітлення номеру виникла в дорозі та позивачу про це не було відомо, а тому така подія не є адміністративним правопорушенням, а є лише приводом для усунення цих недоліків на місці. Вина та байдужість позивача щодо усунення несправності, відсутня.

Таким чином, при винесенні оскаржуваного рішення, поліцейським порушено вимоги ст.ст. 251,252 КУпАП та ст. 69 КАС України, оскільки відсутні будь-які докази вини позивача та, відповідно, й немає суб`єктивної сторони та складу правопорушення.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

06.02.2024 року позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків, змінено відповідача з поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 на Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2024 року залучити до участі у справі в якості другого відповідача (співвідповідача) Департамент патрульної поліції.

01 березня 2024 року від представника співвідповідача Департаменту патрульної поліції на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначає, що поліцейським 2 роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Чередніченко Ігорем Вікторовичем, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121-3КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн., в якій зазначено про те, що останній керував автомобілем Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Дніпро, по просп. Слобожанському, в районі будинку 1Г, в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п. 2.9. «в» Правил дорожнього руху України. Вказана постанова повністю відповідає вимогам чинного законодавства, при розгляді справи позивача було ознайомлено з матеріалами справи, зокрема, з відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Отже, пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності Також відповідачем надано відеозапис с реєстратора на якому зафіксовано інкриміноване позивачу правопорушення, а саме керування транспортним засобом Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком. За наведених обставин, на думку представника співвідповідача, відсутні будь-які підстави для задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови, оскільки позовні вимоги безпідставні, не підтверджені жодними допустимими доказами.

Правом, передбаченим ст. 163 КАС України, щодо подачі відповіді на відзив, позивач не скористався.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що 16 січня 2024 року поліцейським 2 роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Чередніченко Ігорем Вікторовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1256004, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності визнано за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 16 січня 2024 року о 22:31:40 в м. Дніпро по просп. Слобожанському, в районі будинку 1Г, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Правовідносини, що виникли в даній справі, врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як встановлено судом, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, за те що останній 16.01.2024 року керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби.

Згідно із ч.1 ст.121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, 3, 5, 6, 8, 10, 11 статті 121 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У відповідності до ст.ст. 251, 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормою ч.3 ст.283 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другої цієї статті, має містити також відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Виходячи з положень ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом досліджені наявні в матеріалах справи докази, зокрема, долучений до відзиву на позовну заяву докази відеозапис з наданого відповідачем носія відеоінформації, яким підтверджуються викладені в постанові серії ЕНА № 1256004 від 16.01.2024 року обставини правопорушення, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком.

На зображенні даного відеозапису чітко вбачається, що номерний знак транспортного засобу, яким керував позивач 16.01.2024 року взагалі не був освітленим, а тому безпідставними є доводи позивача щодо наявності однієї справної лампи освітлення номерного знаку.

Щодо посилань позивача на те, що подія не є адміністративним правопорушенням, а є лише приводом для усунення цих недоліків на місці

Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.2.3 (а) вказаних Правил, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

При цьому, положення ч.1 ст.121-3 КУпАП, за яку позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять посилання на те, що при усуненні вказаних в ній порушень, адміністративна відповідальність не наступає.

В позові також зазначено, що відповідачем не доведено вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відсутній умисел у вчиненні такого порушення.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

- бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Водночас, зі змісту наданого відповідачем відеозапису вбачається, що освітлення заднього номерного знаку на транспортному засобі, яким керував ОСОБА_1 у вказаний в постанові день, час та місці не працювало, а тому останнім порушено вимоги п.п. «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Отже, посилання позивача на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення спростовується наведеними вище нормами та наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, дослідивши зміст оскаржуваної постанови та наданого відеозапису, суд доходить висновку, що вказана постанова прийнята відповідно до вимог статті 283 КУпАП, будь-яких заяв та заперечень під час фіксування правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, позивачем подано не було.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, матеріали справи дають достатні підстави для висновку, що позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. В свою чергу, відповідачем доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вимоги позивача задоволенню не підлягають, а тому понесені позивачем судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 14-2, 122, 219, 222, 251-252,258, 265-4, 268, 279-1, 280, 283-284, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мачуський