Справа № 460/19022/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/19022/23 пров. № А/857/23483/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року (головуючий суддя Нор У.М., м. Рівне) у справі № 460/19022/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій та бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «г» ч.1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно п. «г» ч.1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що до спеціального стажу, який надає право на пенсію за вислугу років, не зараховано період роботи позивача з 17.07.2007 по 31.08.2011, оскільки посада «інструктор-провідник» не передбачена переліком посад. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що згідно ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачена лише посада «бортпровідник».

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 24.07.2023 звернулася з заявою встановленого зразка за призначенням пенсії за вислугу років.

31.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення №96 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до вказаного рішення до стажу роботи не зараховано періоди роботи на посаді інструктора-провідника з 17.07.2007 року по 31.08.2011 року, оскільки така посада не передбачена переліком посад згідно ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, апеляційний суд зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно положень ст. 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 52 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.

Згадані окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу розмежовані саме у нормах ст. 54 Закону № 1788-XII.

Так, у порядку п."а" ч.1 ст. 54 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу.

Згідно п."г" ч.1 ст. 54 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають бортпровідники.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 на подальший розвиток приписів ст.54 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" було затверджено низку актів, а саме, Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу; Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років; Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації; Перелік посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років; Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам, які управляють повітряним рухом і мають відповідне посвідчення.

Відповідно до ст. 57 Повітряного кодексу України екіпаж повітряного судна складається з осіб льотного складу, до якого належать особи льотного екіпажу та екіпажу пасажирського і вантажного салону, які під час польоту постійно виконують такі функції: 1) виконання процедур, передбачених керівництвом з льотної експлуатації повітряного судна; 2) обслуговування устаткування, механізмів та приладів, необхідних для польоту повітряного судна, а також обладнання, встановленого на повітряному судні та необхідного для виконання польотного завдання; 3) забезпечення процедур безпеки пасажирів на борту повітряного судна та їх обслуговування.

Склад екіпажу визначається залежно від типу повітряного судна, характеристик і тривалості польоту, характеру операцій, для яких це повітряне судно призначене. Склад випробувального екіпажу визначається відповідно до авіаційних правил України щодо проведення випробувальних польотів. Поіменний список членів екіпажу визначається експлуатантом перед кожним польотом.

Мінімальна чисельність складу екіпажу повітряного судна встановлюється керівництвом з льотної експлуатації конкретного типу повітряного судна.

Усі члени екіпажу належать до льотного складу.

Згідно ч.1ст.24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною ч.2 ст.24 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач 09.02.1998 прийнята на посаду бортпровідника по контракту Спільного закритого акціонерного підприємства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України».

17.07.2007 позивач переведена на посаду інструктора-провідника бортового дирекції обслуговування на борту, а 01.09.2011 позивача звільнено із займаної посади за власним бажанням.

Спірним у даній справі є питання врахування стажу роботи позивача з 17.07.2007 по 31.08.2011 на посаді «інструктор-провідник».

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Ок-5 позивача зазначений код підстави для обліку спецстажу, який починається з 1998 року по березень 2011 року із зазначенням ЗПЗ054Г1 - що означає «Бортпровідники: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 15 років як бортпровідник; жінки - після досягнення 45 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років як бортпровідниця».

Відповідно до льотної книжки, довідки про нальоту годин та довідки ОК-5 позивач була членом екіпажу при здійсненні польотів.

Наведене свідчить про помилковість доводів пенсійного органу, що посада «інструктор-провідник» не передбачена переліком посад згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» і стаж роботи позивача на цій посаді не може бути зарахований до спецстажу.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не взяв до обрахунку стаж роботи позивача з 17.07.2007 по 31.08.2011 на посаді «інструктор-провідник» як спеціальний стаж, який надає право на пенсію за вислугу років, відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 31.07.2023 року № 96 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років підлягає скасуванню.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у справі № 460/19022/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар