Справа № 480/1770/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 р.Справа № 480/1770/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

представника позивача - Авраменко О.В.,

представника відповідача - Самборський В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2023, головуючий суддя І інстанції: А.І. Сидорук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 19.01.23 по справі № 480/1770/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправним та скасування наказу про оголошення простою, стягнення різниці у заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просив:

- визнати протипраним та скасувати наказ відповідача № 235 від 11.04.2022 ''Про оголошення простою'', в частині оголошення простою позивачу з 11.04.2022 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні;

- стягнути з відповідача на користь позивача різницю між виплаченою позивачу сумою заробітної плати, нарахованої під час простою і сумою, належної йому заробітної плати у розмірі 290190,70 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2023р. та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач проходить публічну службу на посаді заступника начальника Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки - начальника відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Сумській області. Позивач не входить до штату, про що зазначає сам позивач (а.с. 107, том 1).

Відповідачем 11.04.2022 видано наказ №235 «Про оголошення простою», яким, у тому числі, позивачеві оголошено простій не з вини працівника з 11.04.2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, вирішено здійснювати оплату у розмірі 2/3 посадового окладу. До переліку працівників (додаток до наказу №235), яким оголошено простій з Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області включено дві особи - позивача та ще одного державного службовця.

Позивач стверджує, що наказ є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки у преамбулі спірного наказу оголошення простою мотивовано відсутністю можливості забезпечення належних організаційних та технічних умов, необхідних для виконання робот, в той час, коли такі можливості були наявні.

У відділі, де працює позивач, крім позивача на різних посадах працюють інші особи, для яких простій не оголошувався. Вони продовжують працювати, що свідчить про те, що наявні належні організаційні та технічні умови, які необхідні для виконання роботи.

Більше того, позивачу стало відомо, що на посаду старшого державного інспектора відділу, в якому працює позивач, прийнято нового працівника.

При цьому, позивачу не пропонували вийти з простою, не пропонувалося переведення на інші посади. В той же час, позивач, як особа з інвалідністю ІІ групи та з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесена до категорії 1 та має переважне право залишення на роботі, а також на працевлаштування.

Позивач вважає, що рішення про простій у роботі йому оголошено незаконно та без наявних на те підстав, не відбулася зупинка роботи ні загалом відділу, ні в окремих напрямках його діяльності.

Також, позивач пов`язує оголошення йому простою з упередженим ставленням до нього, адже протягом 2021 року він перебував у судових процедурах з відповідачем з приводу незаконного звільнення, що підтверджено рішенням суду у справі №480/409/21, яким позивача поновлено на посаді.

На думку позивача, з того часу прояви дискримінації є постійною та послідовною практикою відповідача по відношенню до нього. Так, при здійсненні реорганізації структури територіальних органів, відповідачем було проігноровано заяву позивача про переведення його на посаду начальника відділу. При цьому, виконання обов`язків начальника відділу на той час поклали на головного спеціаліста - службовця, посада якого була нижчою.

Після вказаних обставин позивача єдиного з відділу у відповідності до доручення голови Державної служби України з безпеки на транспорті №62/4.1./13-22 від 14.02.2022, відправили на дистанційну форму роботи без будь-яких на те законних підстав.

Крім того, позивач, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, зазначає, що до позивача має місце дискримінація за віком та станом здоров`я.

Суд звертає увагу позивача, що не є предметом дослідження по даній справі питанання стосовно поновлення позивача на посаді, переведення на інші посади, питання інших судових спорів між сторонами, а також накази про переведення на дистанційну роботу, чи інші накази про оголошення простою. Позивач сам обрав предмет позову - спірний наказ від 11.04.2022, а також підстави позову. Тому суд розглядає справу саме в межах спірного наказу. В тому числі, і відносно питання дискримінації стосовно позивача саме при прийнятті спірного наказу, а не до чи після нього.

Крім того, як стверджує позивач, у зв`язку з оголошенням простою у роботі позивач не отримав від відповідача належної заробітної плати, яку б отримав у тому випадку, коли б працював. У зв`язку з цим позивач вважає, що підлягає стягненню різниця у заробітній платі.

Не погоджуючись із вказаними вище діями (рішенням) відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, відсутності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3 Конституції України).

Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 (затв. Законом України від 24.02.2022р. №2102-IX), введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб. Окрім того, пп.2 п.4 вказаного Указу постановлено Кабінет Міністрів України невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом Президента України від 14.03.2022р. №133/2022 (затв. Законом України від 15.03.2022р. за №2119-IX), було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022р. строком на 30 діб.

У подальшому, Указом Президента України від 18.04.2022р. №2593/2022 (затв. Законом України від 21.04.2022р. за №2212-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022р. строком на 30 діб.

17.05.2022р. Президент України прийняв Указ №341/2022 (затв. Законом України від 22.05.2022р. за №2263-ІХ), яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022р. на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України від 12.08.2022р. №573/2022 (затв. Законом України від 15.08.2022р. за №2500-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні було продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022р. строком на 90 діб.

З метою упорядкування трудових відносин у період воєнного стану, збереження кадрового потенціалу та стимулювання економіки країни в умовах кризи було прийнято ряд законодавчих та нормативно-правових актів, зокрема, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022р. №2136-IX, постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану» від 07.03.2022р. за №221, постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» від 12.04.2022р. за №440 та постанову Кабінету Міністрів України «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» від 13.03.2022р. за №303.

Тобто, внаслідок суттєвої зміни низки суспільних процесів, державою вжито заходи відносно врегулювання питань забезпечення трудових прав осіб в умовах воєнного стану та постійної загрози життю і здоров`ю.

У розумінні ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015р. №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або ж в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 9 цього Закону регламентовано, що в умовах воєнного стану Президент України та Верховна Рада України діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.13 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби видає у випадках, встановлених законом, нормативно-правові акти з питань державної служби, надає роз`яснення з питань застосування цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби;

Згідно з п.1 «Положення про Національне агентство України з питань державної служби» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. за №500), Національне агентство України з питань державної служби (НАДС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується i координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, здійснює функціональне управління державною службою в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті).

За приписами пп.8 п.4 Положення №500, НАДС відповідно до покладених на нього завдань оприлюднює на офіційному веб-сайті НАДС узагальнені роз`яснення з питань застосування Законів №889-VIII, «Про службу в органах місцевого самоврядування» та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та служби в органах місцевого самоврядування.

Так, з метою належної організації роботи державних службовців під час воєнного стану НАДС надано роз`яснення «Щодо нез`явлення державних службовців на роботу та надання їм відпусток під час воєнного стану, а також оформлення відносин із державними службовцями, яких зараховано до територіальної оборони» від 04.03.2022р. №149-р/з.

Відповідно до наданих у роз`ясненні рекомендацій, функціонування державних органів і режим роботи їх працівників має бути організований з огляду на безпекову ситуацію у конкретному регіоні. Забезпечення ефективної роботи державного органу в даний період вимагає гнучкості та швидкої адаптації до подій, що відбуваються навколо.

Також вказано, що державний службовець може виконувати завдання за посадою за межами адміністративної будівлі державного органу у випадках та порядку, передбаченому «Типовими правилами внутрішнього службового розпорядку» (затв. наказом НАДС від 03.03.2016р. №50, зареєстрованим в Мінюсті 25.03.2016р. №457/28587), та «Правилами внутрішнього службового розпорядку відповідного державного органу».

Дистанційний формат роботи дозволить більшою мірою убезпечити працівників державного органу від збройної агресії чи загрози нападу, допоможе зменшити небезпеку їх життю або здоров`ю, а також сприятиме дотриманню обмежень перебування на вулицях та в інших громадських місцях, зокрема у комендантську годину.

Однак, у разі відсутності організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, що викликане, зокрема, військовим станом, доцільно оформити простій для конкретних державних службовців або структурних підрозділів відповідно до законодавства про працю.

Статтею 21 КЗпП України закріплено, що роботодавець самостійно визначає необхідність та час залучення працівника до роботи, обсяг роботи та в передбачений трудовим договором строк погоджує з працівником режим роботи та тривалість робочого часу, необхідного для виконання відповідної роботи.

При цьому повинні дотримуватися вимоги законодавства щодо тривалості робочого часу та часу відпочинку.

За змістом ст.34 КЗпП України, простоєм вважається зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Як передбачено п.1 «Положення про Укртрансбезпеку» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

У силу вимог п.3 Положення №103, Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, що прийняті відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно з п.10 Положення №103, Укртрансбезпека в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінінфраструктури видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Головою Укртрансбезпеки 14.02.2022р. було затверджено «Положення про територіальні органи Укртрансбезпеки», п.1.2 якого встановлено, що відділи державного нагляду (контролю) у відповідних областях, АР Крим та містах зі спеціальним статусом є структурними підрозділами апарату Укртрансбезпеки і забезпечують виконання покладених на Укртрансбезпеку завдань та території областей, в АР Крим та у містах Києві та Севастополі.

Матеріалами цієї справи підтверджується, що відповідачем 11.04.2022 видано наказ №235 «Про оголошення простою», яким, у тому числі, позивачеві оголошено простій не з вини працівника з 11.04.2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, вирішено здійснювати оплату у розмірі 2/3 посадового окладу.

Тобто, даним наказом Укртрансбезпека, як центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті визначив порядок роботи державних службовців, а також працівників структурних територіальних органів, які входять до апарату Укртрансбезпеки.

Отже, як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, оскаржуваний наказ Укртрансбезпеки від 11.04.2022р. №235 прийнято правомірно та в межах наявних повноважень.

У той же час, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 07.03.2022р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану» №221, відповідно до якої надано право керівникам державних органів, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників, але не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (посадового окладу) (п.1), а також рекомендовано керівникам органів місцевого самоврядування застосовувати положення п.1 цієї постанови та здійснювати його виконання в межах фондів заробітної плати, передбачених у кошторисах відповідних органів, підприємств, установ та організацій (п.2).

Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» від 12.04.2022р. №440, у період воєнного стану для державних службовців та працівників державного органу, які перебувають на території України, за рішенням керівника державної служби в державному органі може запроваджуватися дистанційна робота у разі наявності організаційних і технічних можливостей для виконання їх посадових обов`язків.

Отже, на підставі наведених норм права, колегія суддів робить висновок, що простій може бути оголошений тільки у разі відсутності організаційних і технічних можливостей для виконання їх посадових обов`язків.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що 13.03.2022р. Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» за №303, якою припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022р. №64.

Відповідно до п.2 вказаної Постанови, протягом періоду воєнного стану дозволено здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) в окремих сферах, зокрема щодо запобігання неконтрольованому зростанню цін на товари, які мають істотну соціальну значущість, виключно на підставі рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері:

- за наявності загрози, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- з метою виконання міжнародних зобов`язань України.

Протягом періоду воєнного стану позапланові заходи державного нагляду (контролю) (позапланові невиїзні перевірки) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, здійснюються за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за наявності загрози, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави (п.3 Постанови №303).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про те, що з прийняттям вказаної вище Постанови урядом України перелік завдань та функцій, виконання яких забезпечувалась територіальними органами Укртрансбезпеки скоротився. Такі завдання територіальних органів Укртрансбезпеки, як здійснення державного ринкового нагляду, не виконуються, завдання з приводу забезпечення виконання Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» у сфері автомобільного та залізничного транспорту, виконуються обмежено, завдання щодо здійснення державного контролю (нагляду) за безпекою на автмообільному, міському електричному та залізничному транспорті виконуються лише на підставі звернень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, фізичних або юридичних осіб.

З огляду на викладене, оголошення простою в тому числі й позивачу обґрунтовано специфічними умовами праці, які полягають у здійсненні заходів державного нагляду (контролю) на автомобільному транспорті, шляхом проведення відповідних рейдових перевірок (перевірок на дорозі), а також неможливістю виконання державним службовцем службових обов`язків за посадою у дистанційному форматі.

Слід наголосити, що до завершення дії воєнного стану в Україні частково припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) в усіх сферах господарської діяльності, окрім вищезазначеної сфери, а перелік завдань зазнав змін, а саме пункт 2.5 Положення «здійснення державного ринкового нагляду» не реалізовується, пункт 2.4 «забезпечення повноважень, визначених законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» реалізуються обмежено на виконання положень Постанови № 303.

Таким чином, оспорюваний наказ Укртрансбезпеки від 11.04.2022р. №235 є обґрунтованим та таким, що прийнято внаслідок існування об`єктивних причин.

При цьому, матеріалами даної справи не підтверджуються доводи апелянта щодо упередженого ставлення до нього і оголошення простою відносно посади, яку він займає, оскільки простій було оголошено працівникам як центрального апарату Укртрансбезпеки так і працівникам територіальних органів із всієї території України, зокрема 55 особам.

Відповідач зазначає, що з березня 2022 року частина працівників в центрального апарату та різних територіальних органів Укртрансбезпеки перебувала у простої. Зокрема, що у 2022 році простій було оголошено працівникам Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, а саме двом старшим державним інспекторам (з 02 травня 2022 року).

Окрім того, наступні працівники, робоче місце яким визначено у Сумській області, та які перебувають поза штатом, у період з 01 квітня 2022 року по 20 березня 2023 року перебували у простої не з вини працівника начальнику відділу надання адміністративних послуг у Сумській області, Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (з 11 квітня 2022 року) та позивачу (з 11 квітня 2022 року).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що стаття 34 КЗпП України не забороняє роботодавцю при встановленні простою визначити коло осіб стосовно яких на підприємстві застосовується простій, оскільки саме відносно вказаних працівників об`єктивно можуть існувати умови відсутності організаційних і технічних можливостей для виконання посадових обов`язків.

Колегія суддів також не приймає доводи апелянта про необхідність зазначення у оскаржуваному наказі частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», оскільки положення чинного законодавства не встановлюють для роботодавця обов`язку посилання у актах індивідуальної дії на вказану норму закону. Між тим, у спірному наказі є посилання на пункт 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» щодо можливості обмеження конституційних прав.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оголошення простою позивачу зумовлено припиненням заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану, що свідчить про відсутність організаційних і технічних можливостей для виконання ним посадових обов`язків, тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірний наказ є правомірним та не порушує права позивача, тому підстав для визнання його протиправним не має.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 по справі № 480/1770/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 09.04.2024 року