Справа № 140/36312/23
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/36312/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ФПУ у Волинській області, відповідач 1) про визнання дій протиправними щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на посаді гірника підземного 3-го розряду з повним робочим днем під землею з 01.11.2010 по 31.12.2010 (включно), ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» на посаді електрослюсаря підземного 5-го розряду з повним робочим днем під землею з 01.02.2018 по 01.04.2021 (включно) та з 01.03.2023 по 31.03.2023 (включно) та відмови у перерахунку пенсії; зобов`язання зарахувати позивачу до страхового стажу зазначені періоди роботи та провести перерахунок і виплату пенсії (з врахуванням виплачених сум) з врахуванням даного страхового стажу, з 14.04.2023.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 залучено до участі у справі як співвідповідача ГУ ПФУ в Полтавській області (далі ГУ ФПУ в Полтавській області, відповідач 2).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 14.04.2023 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області і отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначає, що 11.05.2023 звернувся із письмовою заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про перерахунок призначеної пенсії по інвалідності та зарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи в ВП «Шахта № 9 « Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на посаді електрослюсаря підземного 5-го розряду з повним робочим днем під землею з 2018 по квітень 2021 рік.

Вказав, що згідно з рішенням ГУ ФПУ в Полтавській області № 88 від 05.09.2023 проведений перерахунок, внаслідок якого спірний період роботи в ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» на посаді електрослюсаря підземного 5-го розряду з повним робочим днем під землею з 01.02.2018 по 01.04.2021 був зарахований тільки до пільгового стажу.

Зауважив, що з довідки форми ОК-5 та ОК-7, додатку № 9 (страховий стаж) йому стало відомо, що до страхового стажу не були зараховані періоди: листопад - грудень 2010 року, з лютого 2018 року по квітень 2021 року, березень 2023 року.

Позивач вказані дії вважає протиправними, тому звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач 1 позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що за результатами розгляду заяви № 2654, поданої позивачем 29.08.2023 та доданими документами (паспорт, код та довідка ОК-5), спеціалістами відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Полтавській області 05.09.2023 прийнято рішення №88 про відмову в перерахунку пенсії, відсутнє право, недостатньо страхового стажу.

На даний час розмір пенсії позивача обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 47 років 11 місяців 4 дні, з них: страховий стаж з урахуванням перетину періодів складає 33 роки 11 місяців 22 дні (коефіцієнт страхового стажу - 0,47917).

Враховуючи персональні дані щодо страхового стажу та заробітної плати, розмір пенсійної виплати позивача складає 10 203,75 грн., у тому числі: 6 237,25 грн - розмір пенсії по інвалідності; 3 966,50 грн - доплата до пенсії відповідно до ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», що відповідає нормам чинного пенсійного законодавства.

Відповідач 2 відзив на позов у визначений судом строк не подав.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

З 14.04.2023 ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах ПФУ як одержувач дострокової пенсії по інвалідності відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.05.2023 позивач звернувся із письмовою заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про перерахунок призначеної пенсії по інвалідності та зарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи в ВП «Шахта № 9 « Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на посаді електрослюсаря підземного 5-го розряду з повним робочим днем під землею з 2018 по квітень 2021 рік.

21.08.2023 рішенням ГУ ФПУ в Полтавській області № 88 відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії, оскільки недостатньо страхового стажу, а період роботи ОСОБА_1 в ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» на посаді електрослюсаря підземного 5-го розряду з повним робочим днем під землею з 01.02.2018 по 01.04.2021 не був зарахований до загального страхового стажу у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.

Як слідує з перерахунку пенсії від 11.08.2023 період роботи ОСОБА_1 в ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» на посаді електрослюсаря підземного 5-го розряду з повним робочим днем під землею з 01.02.2018 по 01.04.2021 був зарахований частково: лише до пільгового.

Вважаючи дії ГУ ПФУ у Волинській області протиправними позивач звернувся в суд із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи зі змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №414/736/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо відмови відповідача 2 у зарахуванні до страхового стажу для перерахунку пенсії по віку періоду роботи позивача 01.02.2018 по 01.04.2021 ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» у зв`язку з відсутністю у відповідача інформації щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 та довідки ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» від 16.11.2023 № 180 ОСОБА_1 працював, зокрема, в період з 01.02.2018 по 01.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» електрослюсар підземний 5-го розряду.

Як слідує з реєстру застрахованих осіб форми ОК-5, ОК-7 позивачу у період з 01.02.2018 по 01.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески.

З довідки ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» від 16.11.2023 № 180 вбачається, що ОСОБА_1 в період з 01.02.2018 по 01.04.2021 нараховувалась заробітна плата, з якої в свою чергу сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже з наявних у справі письмових доказів вбачається, що у спірний період роботодавцем позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, тому у відповідача були відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача вказаного періоду його роботи.

Водночас суд зазначає, що відсутність за даними системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату страхових внесків за період роботи з 01.02.2018 по 01.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» не може бути підставою для не зарахування цих періодів до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу.

Необхідно звернути увагу, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача такого періоду роботи.

Відтак, беручи до уваги зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Волинській області безпідставно не зарахувало до страхового стажу позивача період його роботи з 01.02.2018 по 01.04.2021 включно для перерахунку призначеної пенсії з мотивів несплати страхувальником страхових внесків, оскільки належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у справі у їх сукупності підтверджується стаж роботи позивача у вказані періоди, виплату йому заробітної плати за ці періоди із відрахуванням страхових внесків.

Разом з тим, не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача в частині визнання дій ГУ ПФУ у Волинській області протиправними щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на посаді гірника підземного 3-го розряду з повним робочим днем під землею з 01.11.2010 по 31.12.2010 (включно), ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» на посаді електрослюсаря підземного 5-го розряду з повним робочим днем під землею з 01.03.2023 по 31.03.2023 (включно) та відмови у перерахунку пенсії; зобов`язання зарахувати позивачу до страхового стажу зазначені періоди роботи та провести перерахунок і виплату пенсії (з врахуванням виплачених сум) з врахуванням даного страхового стажу, оскільки питання зарахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу ОСОБА_1 не було предметом розгляду відповідачів

При вирішенні даного спору суд також враховує, що позивачу відмовлено у переході з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший (за віком на пільгових умовах) з одночасним не зарахуванням до спеціального (пільгового) страхового стажу періоду роботи з 01.02.2018 по 01.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» саме рішенням ГУ ФПУ в Полтавській області № 88 від 05.09.2023. При цьому, лише за умови скасування такого рішення можливе часткове задоволення заявлених позовних вимог зобов`язального характеру.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з вимогами частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, виходячи із наданих суду статтями 9, 245 КАС України повноважень, з метою ефективного захисту прав позивача, позовні вимоги належить задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ФПУ в Полтавській області № 88 від 21.08.2023, визнання протиправними дій даним відповідачем щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу для перерахунку призначеної пенсії періоду роботи з 01.02.2018 по 01.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська», та зобов`язання ГУ ФПУ у Волинській області зарахувати позивачу до страхового стажу вказаний період роботи для здійснення перерахунку призначеної пенсії та здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням вказаного страхового стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 14.04.2023, тобто з дня призначення пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1 073,60 грн., який сплачений квитанцією від 08.12.2023.

При вирішенні питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн суд застосовує такі положення КАС України.

Згідно з частиною третьою статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження витрат на правову допомогу адвоката позивачем додано копії договору про надання правничої допомоги від 11.05.2023, розрахунку витрат за надання професійної правничої допомоги адвокатом від 08.12.2023, квитанції до прибуткового касового ордера від 08.12.2023 про оплату за надання правової допомоги коштів в сумі 8 000,00 грн.

Як слідує з розрахунку витрат за надання професійної правничої допомоги адвокатом від 08.12.2023, адвокатом були надані такі послуги: підготовка заяви до ГУ ПФУ у Волинській області про зарахування періодів до страхового стажу, направлення запитів до пенсійних органів, підготовка адміністративного позову, підготовка відповіді на відзив, що становить 8 000,00 грн.

Слід, зауважити, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

При цьому, представник відповідача 1 у відзиві ОСОБА_2 заперечила щодо співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів тощо - є неспівмірним.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, враховуючи незначну складність справи, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 1 500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

З урахуванням наведеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ФПУ в Полтавській області судові витрати пропорційно до задоволених вимог 2 573,60 грн, з яких: 1 500,00 грн - витрати на правничу допомогу адвоката та 1 073,60 грн - судовий збір.

Керуючись статтями 243-246, 250, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 88 від 05.09.2023.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу для перерахунку призначеної пенсії періоду роботи з 01.02.2018 по 01.04.2021 включно у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.02.2018 по 01.04.2021 включно у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» та здійснити перерахунок і виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії, з урахуванням вказаного страхового стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 14.04.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 573,60 грн (дві тисячі п`ятсот сімдесят три гривні 60 копійок)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026; Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В; ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014; м. Полтава, вул. Соборності, 66; ).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич