Справа № 147/342/24
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

08 квітня 2024 р. Справа № 147/342/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду за підсудністю згідно ухвали Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.03.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити дії.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу. Водночас, вказані положення поширюються на всі випадки звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а їх недотримання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

1. Щодо обґрунтування змісту позовних вимог і надання доказів на підтвердження обставин справи.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазнаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, для того, щоб позовна заява по змісту відповідала згаданим вимогам, в ній обов`язково має бути зазначене належне обґрунтування (нормативно-правове та фактичне) заявлених позовних вимог.

Втім, подана до суду позовна заява таким вимогам в повній мірі не відповідає.

Так за змістом позовних вимог позивач, зокрема, просить суд:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій у період за 2022 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 АДРЕСА_1 нарахувати та здійснити виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій у період за 2022 рік.

Однак, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що у період з 06.03.2022 по 23.12.2022 він проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , тобто в іншій військовій частині.

Поряд із тим, позивач не наводить жодних підстав та нормативних і фактичних обґрунтувань про те, чому саме військова частина НОМЕР_1 ( в якій позивач проходив військову службу лише з 20.07.2023 по 01.09.2023) має здійснити нарахування та виплату компенсації основної та додаткової відпустки за 2022 рік, як і не надає жодних доказів того, що такий обов`язок має бути покладений саме на військову частину НОМЕР_1 .

З огляду на зазначене, позивачу слід обґрунтувати позовні вимоги в цій частині та підтвердити викладені обставини належними доказами, тобто уточнити і конкретизувати зміст позовних вимог та виклад обставин, якими такі вимоги обґрунтовуються.

2. Щодо строку звернення до суду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. (ч. ст. 122 КАС України).

Разом з цим, правовідносини щодо строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів регулюються також положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України)

Вирішуючи питання застосування норм КАС України та КЗпП України, Верховний Суд у постанові від 03.08.2023 у справі №280/6779/22 зазначив, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у редакції, що була чинною до 19.07.2022, в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Втім, 19.07.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року № 2352-ІХ, яким внесені зміни до законодавства про працю.

Серед іншого вказаним законом частини перша та друга статті 233 КЗпП України викладені у такій редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті;

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.08.2023 № 162-РС матроса ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до абз 4 п.п. "г" статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Надалі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №243 (по стройовій частині) від 01.09.2023 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 01.09.2023.

Отже, про факт невиплати позивачу усіх належних йому сум, позивач був обізнаний з моменту виключення його зі списків особового складу військової частини - 01.09.2023, а тому трьохмісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом сплив для позивача 01.12.2023.

В той же час з відповідним позовом до суду позивач звернувся лише 01.03.2024, тобто з пропуском визначеного ч. 1 ст. 233 КЗпП України строку звернення.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У свою чергу в матеріалах позовної заяви відсутня заява позивача про поновлення такого строку із зазначенням причин поважності його пропуску.

Варто наголосити, що при наявності об`єктивної неможливості вчасного звернення до суду із відповідним позовом, саме на позивача покладається процесуальний обов`язок навести переконливі доводи щодо існування певних обставин, які слугували перешкодою для вчасного звернення до суду із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

Як зазначено у частині 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, в порядку усунення даного недоліку позовної заяви позивачу необхідно надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду разом із доказами, які, на його думку, вказують на поважність причин пропуску такого строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 172, 256, 293 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу 10-ти денний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович