Справа № 520/5707/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 р.Справа № 520/5707/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 року по справі № 520/5707/24

за заявою Головного управління ДПС у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос"

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у порядку ст.283 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2024 о 10:25 Головне управління ДПС у Харківській області (надалі заявник, ГУ ДПС у Харківській області) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій просило суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» (надалі - ТОВ «КОЛОС», апелянт) застосованого на підставі рішення ГУ ДПС.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 05.03.2024 заяву ГУ ДПС у Харківській області задоволено.

Підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «КОЛОС», що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: вул. Незалежності, буд. 3-А, смт Близнюки, Лозівський район, Харківська область, 64801, застосованого на підставі рішення ГУ ДПС у Харківській області № 2/20-40-07-31 від 29.02.2024.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «КОЛОС», що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: вул. Незалежності, буд. 3-А, смт Близнюки, Лозівський район, Харківська область, 64801, застосованого на підставі рішення ГУ ДПС у Харківській області № 2/20-40-07-31 від 29.02.2024.

Не погодившись з цим судовим рішенням ТОВ «КОЛОС» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду 05.03.2024 по справі та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні вимог заяви.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт покликався на неврахування судом першої інстанції наявності спору про право як підстави для відмови у відкритті провадження, а саме, оскарження наказу про проведення перевірки у рамках справи № 520/5381/24.

Вказав на незаконність наказу про проведення перевірки на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України), з огляду на те, що товариство не перебуває у процесі реорганізації або ліквідації.

Стверджує, що ТОВ «КОЛОС» не має заборгованості перед бюджетом, а навпаки держава має заборгованість перед апелянтом в сумі 15 432 781,81 грн. від`ємного значення з ПДВ.

Заявник не погодився з доводами апеляційної скарги та подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив у задоволенні скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування зазначив, що факт незгоди з підставами винесення Наказу на проведення перевірки не є законодавчо визначеними підставами для недопущення платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, визначеними абз. 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України.

Звернув увагу, що відмова платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення є самостійною підставою, визначеною п. 94.2 ст. 94 ПК України для застосування адміністративного арешту майна.

Послався на висновки Верховного Суду, наведені в постанові від 12.04.2023 у справі № 380/6993/22.

Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників відповідача, представника податкового органу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на обліку у ГУ ДПС у Харківській області знаходиться платник податків ТОВ «КОЛОС», .

ГУ ДПС у Харківській області відповідно до вимог пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України видано Наказ від 15.02.2024 № 717-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КОЛОС».

На підставі Наказу № 717-п від 15.02.2024, при нявності службового посвідчення посадової особи контролюючого органу, а також направлення № 1791 від 28.02.2024 здійснено 28.02.2024 вихід посадовою особою ГУ ДПС на перевірку ТОВ «КОЛОС» за адресою: вул. Незалежності, буд. 3-А, смт. Близнюки, Лозівський район, Харківська область, 64801.

Посадовою особою ГУ ДПС у Харківській області 28.02.2024 вручено копію наказу та пред`явлено направлення на перевірку представнику товариства, а також пред`явлено для ознайомлення службове посвідчення посадової осіби.

Директор підприємства після ознайомлення з документами для проведення перевірки відмовився від підпису в направленні на її проведення, що засвідчено актом про відмову від підпису в направленні 28.02.2024 № 1606/20-40-07-16-06/31847939 та відмовив у допуску посадової особи головного державного інспектора Лозівського сектору перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області Морозової Л.Б. до проведення перевірки, що в свою чергу також засвідчено актом від 28.02.2024 № 1605/20-40-07-16-06/31847939.

На підставі пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України ГУ ДПС у Харківській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платників податків № 2/20-40-07-31 від 29.02.2024 у зв`язку з відмовою від допуску посадової особи контролюючого органу до проведення перевірки.

На підставі зазначеного рішення, контролюючий орган звернувся до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості та вказав, що оскарження у судовому порядку наказу про проведення перевірки не є спором про право та відповідно підставою як для відмови у відкриті провадження так і відмови у задоволенні заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані приписами ПК України.

Згідно з п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення, зокрема, документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України).

Відповідно до пп. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення, зокрема, документальної виїзної перевірки, за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно з п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до п. 94.4 ст. 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Підставою для прийняття рішення про арешт майна платників податків № 2/20-40-07-31 від 29.02.2024 та звернення до суду з цією заявою про його підтвердження слугував недопуск посадової особи до перевірки.

Законодавчо встановленими підставами недопуску платником податків контролюючого органу до перевірки є :

- непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або

- пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

ТОВ «КОЛОС» у наданих ним до суду процесуальних документах на наявність таких обставин не посилався.

Натомість, підставою не допуску фахівця ГУ ДПС у Харківській області до проведення документальної позапланової виїзної перевірки директор ТОВ «КОЛОС» обґрунтував незгодою з наказом про призначення перевірки № 717-П від 15.02.2024 з підстав зазначених в позовній заяві ТОВ «КОЛОС» до ГУ ДПС в Харківській області про визначення зазначеного наказу незаконним та заяві про забезпечення позову по справі № 520/5381/24.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ "КОЛОС" застосованого на підставі рішення ГУ ДПС в Харківській області.

Факт незгоди з підставами винесення наказу на проведення перевірки не є законодавчо визначеними підставами для недопущення платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, визначеними абз 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України.

Під час розгляду заяви, поданої в порядку статті 283 КАС України, суд перевіряє саме законність чи незаконність підстав недопуску податкових органів до проведення перевірки, а не законність чи незаконність винесення наказу ГУ ДПС у Харківській області № 717-п від 15.02.2024 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "КОЛОС".

Надаючи оцінку твердження апелянта про наявність спору про право з огляду на оскарження наказу про призначення перевірки та доводів протиправності такого наказу, колегія суддів зазначає таке.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.02.2023 у справі № 640/17091/21 вирішуючи питання про те, чи можна вважати, що подання платником податків позову про скасування наказу про проведення перевірки є спором про право в розумінні п. 2 ч. 4 ст. 283 КАС України при перевірці заяви контролюючого органу, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України, акцентував увагу, що оцінку обґрунтованості заперечень платника податків щодо правомірності проведення перевірки має надавати суд в межах здійснення превентивного контролю при реалізації податковими органами певних видів його повноважень, шляхом розгляду заяв податкових органів, передбачених ч.1 ст. 283 КАС України. У таких справах адміністративний суд фактично є незалежним суб`єктом, який здійснює перевірку об`єктивності прийнятого контролюючим органом рішення, та одночасно, виконує завдання захисту прав платників податків від потенційно можливих зловживань з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з правовим висновком судової палати, наявність спору про право в розумінні п. 2 ч. 4 ст. 283 КАС України має вбачатися саме на етапі вирішення питання про відкриття провадження у справі за заявою контролюючого органу, передбаченою ч. 1 ст. 283 КАС України. При цьому у справах за заявою контролюючого органу, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України, заперечення платника податків щодо правомірності проведення податкової перевірки, які полягають у оскарженні відповідного наказу про її проведення чи дій контролюючого органу при її проведенні, не можуть розглядатися як «спір про право».

Також, судовою палатою у вищезазначеній постанові зазначено, що з огляду на ч. 1 ст. 4 КАС України, звернення платника податків до адміністративного суду із позовом про визнання протиправним рішення податкового органу про проведення податкової перевірки чи про застосування адміністративного арешту майна або дій такого органу при проведенні перевірки підпадає під поняття публічно-правового спору (пункт 2). Визначення цього терміну не дає підстав для висновку, що «публічно-правовий спір» є тотожним до терміну «спір про право». Отже, подання до суду адміністративного позову про протиправність рішення/дій щодо проведення перевірки або накладення адміністративного арешту не може розглядатись як підстава для відмови у відкритті провадження у розумінні п. 2 ч. 4 ст. 283 КАС України.

З урахуванням вище викладених обставин колегія суддів зазначає, що оскарження платником податків наказу контролюючого органу про проведення перевірки, дій контролюючого органу при її проведенні, чи рішення про застосування адміністративного арешту майна, не є спором про право у розумінні п. 2 ч. 4 ст. 283 КАС України і не перешкоджає розгляду заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Аналогічні висновки щодо затосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 23.02.2023 по справі №640/17091/21, від 11.01.2024 по справі №520/19803/23.

Покликання апелянта на відсутність у нього податкового боргу та наявність заборгованості держави перед ним не мають жодного юридичного значення, оскільки підставою для звернення ГУ ДПС у Харківській області слугував факт не допуску на перевірки, а не питання розрахунків позивача з бюджетом.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на наявність у апелянта права на звернення до податкового органу з відповідною заявою про скасування арешту майна платника податків у порядку, визначеному приписами п. 94.19-94.20 ст. 94 ПК України у випадку скасування наказу про призначення перевірки у судовому порядку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 283, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року по справі № 520/5707/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 09.04.2024 року