Справа № 200/17001/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року Справа№200/17001/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період часу з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно;

- стягнути з відповідача на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період часу з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації відповідно до постанови №100 Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року за невикористані дні щорічних додаткових оплачуваних відпусток, як учаснику бойових дій за 2017-2020 роки загальною кількістю 48 діб у розмірі 30 397,92 грн.;

- стягнути із відповідача на користь позивача відповідно до постанови №100 Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року компенсацію за невикористані дні щорічних додаткових оплачуваних відпусток, як учаснику бойових дій за 2017-2020 роки загальною кількістю 48 діб у розмірі 30 397,92 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації відповідно до постанови №100 Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2015-2016 роки загальною кількістю 27 діб у розмірі 17 098,83 грн.;

- стягнути із відповідача на користь позивача відповідно до постанови №100 Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2015-2016 роки загальною кількістю 27 діб у розмірі 17 098,83 грн.;

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу одноразової допомоги при звільненні у розмірах менших ніж передбачено законом;

- стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену частину одноразової допомоги при звільненні у розмірі 6605,23 грн.;

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу недоплачену частину компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік у розмірах менших ніж передбачено законом;

- стягнути із відповідача на користь позивача недоплачену частину щорічної основної відпустки за 2020 рік у сумі 1 083,23 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу винагороди за участь в антитерористичній операції за період з листопада 2015 року по липень 2016 року включно, з вересня 2016 року по березень 2017 року та дії відповідача щодо здійснення виплати такої винагороди у розмірах менших ніж передбачено нормативно- правовими актами за серпень 2016 року, за червень 2017 року та за грудень 2017 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача недоплачені та невиплачені кошти у якості винагороди за участь у антитерористичній операції на загальну суму 28 509,71 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу надбавки за роботу у нічний час протягом 2015-2020 років за виключенням суми вже виплачених коштів у липні 2016 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену надбавку за роботу у нічний час протягом 2015-2020 років у сумі 4 690,54 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 07.11.2015 року по 03.06.2020 року позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області, остання посада поліцейський з обліку та збереження речових доказів і озброєння логістики Дружківського відділення поліції ГУНП в Донецькій області. Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29.05.2020 року (№ 221о/с) позивач з 03.06.2020 року звільнений зі служби в поліції за власним бажанням.

Відповідно до довідок наданих із УФЗБО ГУНП в Донецькій області (№1442 - №1446 від 11.10.2021 року) з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно позивачу не виплачувалась індексація грошового забезпечення відповідачем.

28.10.2016 року рішенням про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України №6/I/V/16 позивачу надано статус учасника бойових дій. Таким чином, позивач вважає, що з моменту надання йому відповідного статусу на нього поширювалися передбачені законодавством соціальні гарантії, а саме право на отримання додаткової щорічної оплачуваної відпустки на підставі ст. 16-2 ЗУ «Про відпустки» та п.12 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивачем за 2016 2020 роки така відпустка не використовувалася, що підтверджується довідкою відповідача 1447 від 11.10.2021 року. На час звільнення позивач не використав за 2017 рік 14 днів; за 2018 рік 14 днів; за 2019 рік 14 днів; за 2020 рік 6 днів. Компенсація за невикористані відпустки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Також, позивач зазначив, що на його думку довідка №1451 від 11.10.2021 року, що видана відповідачем не відповідає вимогам постанови КМУ №100 від 08.02.1995 оскільки розрахунок зроблено для інших компенсаційних виплат та не враховано індексацію грошового забезпечення, надбавку за роботу у нічний час, що є складовими грошового забезпечення.

Також, зазначено, що відповідно до довідки відповідача №3678/12/03-2021 від 28.09.2021 року на час звільнення позивач не використав частину оплачуваної основної відпустки за 2015 рік у кількості 3 діб та за 2016 рік у розмірі 24 діб. Компенсація за невідбуті (ненадані) відпустки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Крім того, позивач зазначив, що на його думку довідка №1451 від 11.10.2021 року, що видана відповідачем не відповідає вимогам постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року, оскільки розрахунок зроблено для інших компенсаційних виплат та не враховано індексацію грошового забезпечення, надбавку за роботу у нічний час, що є складовими грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Відповідно до п.23 розділу І «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» затвердженого наказом МВС України №260 від 06.04.2016 року (у редакції на час здійснення виплати) Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду. День звільнення вважається останнім днем служби. Також, позивач зазначив, що йому на час звільнення встановлено одноразова грошова допомога в сумі 29793,76 грн., що складається з посадового окладу - 1700 грн., оклад за спеціальне звання - 1000 грн., надбавка за вислугу років - 810 грн., надбавка за спеціальні умови проходження служби - 1404 грн. та премія (86,555%) 4253,31 грн. Але, у травні 2020 року позивач отримав наступні грошові кошти: посадовий оклад - 1700 грн., оклад за спеціальне звання - 1000 грн., надбавка за вислугу років - 801,29 грн., надбавка за спеціальні умови проходження служби - 1400 грн., премія (109,527%) 5368, грн. 80 коп. та індексація грошового забезпечення - 929.08 грн, що у сумі дорівнює 11199,69 грн. Таким чином позивач вважає, що розмір одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу складав (11199,69*25%)*13 = 36398,99 грн. Отже, на думку позивача відповідач протиправно занизив суму виплати та просить стягнути із відповідача 36398,99 29793,76 = 6605 грн. 23 коп. недоплачених коштів одноразової допомоги при звільненні. Але, у травні 2020 року позивач отримав наступні грошові кошти: посадовий оклад - 1700 грн., оклад за спеціальне звання - 1000 грн., надбавка за вислугу років - 801,29 грн., надбавка за спеціальні умови проходження служби - 1400 грн., премія (109,527%) 5368, грн. 80 коп. та індексація грошового забезпечення - 929.08 грн, що у сумі дорівнює 11199,69 грн.

Окрім того, позивач зазначив, що йому була виплачена компенсація за 16 діб невикористаної щорічної відпустки за 2020 рік у розмірі 4889,23 грн., що складається з посадового окладу - 1700 грн., оклад за спеціальне звання - 1000 грн., надбавка за вислугу років - 810 грн., надбавка за спеціальні умови проходження служби - 1404 грн. та премія (86,555%) 4253,31 грн. Відповідно до п. 8 Розділу ІІІ «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» затвердженого наказом МВС України №260. Згаданим пунктом встановлено, що вирахування коштів відбувається із грошового забезпечення право на яке поліцейський має на день звільнення зі служби. Таким чином позивач вважає, що розмір компенсації позивачу за 16 днів щорічної оплачуваної відпустки складав (11199,69/30)*16 = 5973,16 грн. Отже, на думку позивача, відповідач протиправно занизив суму виплати та просить стягнути із відповідача 5973,16 4889,23 = 1083 грн. 23 коп. коштів одноразової допомоги при звільненні.

Також, зазначено, що з 07.11.2015 року по 30.04.2018 року він був залучений до сил та засобів АТО, що підтверджується копіями відповідних наказів Першого заступника АТЦ при СБУ, керівника АТО. Також, позивач є учасником бойових дій та приймав безпосередню участь в АТО. З 07.11.2015 року по 27.01.2017 року позивач працював на посаді поліцейського Батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Донецькій області. З 27.01.2017 року по 22.12.2017 року позивач працював помічником слідчого відділення Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області. З 22.12.2017 року по 03.06.2018 року позивач обіймав посаду поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння логістики Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області. Відповідно до спільного наказу прокуратури Донецької області та ГУНП в Донецькій області Ясинуватський район Донецької області знаходився під обслуговуванням Дружківського відділення поліції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до Додатку в розділі Донецька область зазначено наступне: у підпунктах 9 пункту 1 зазначено місто Дружківка Донецької області та населені пункти підпорядковані Дружківській міській раді; у підпункті 12 пункту 1 зазначено м. Костянтинівка (Костянтинівська міська рада); у підпункті пункту 1 зазначено місто Ясинувата Донецької області; у підпункті 17 пункту 2 визначений Ясинуватський район із відповідними населеними пунктами. Також, позивачем зазначено, шо відповідно до довідки без номеру, котра вдана старшим інспектором ГКЗ РПОП ГУНП в Донецькій області Іволгою Максимом, позивач отримував зброю згідно «Журналу розстановки нарядів суб`єктів боротьби з тероризмом антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області» з 25.12.2015 року по 03.01.2017 рік. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем неправомірно не виплачені кошти позивачу у якості винагороди за участь в АТО. На підставі викладеної просить стягнути 28509 грн. 71 коп.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Підпунктом 3 п. 5 Постанови № 988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Відповідно до п. 11 Розділу ІІ «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», котрий затверджений Наказом МВС № 260 від 06.04.2016 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Враховуючи надані відповідачем довідки з 2015 року по 2020 рік за роботу у нічний час позивачу було здійснена виплата лише у липні 2016 року за 42 години роботи у нічний час за січень 2016 року, 36 годин за лютий 2016 року, 14 годин за травень 2016 року. За 92 години роботи у нічний час позивачу сплачено 505 грн. 34 коп. Обрахування нічних годин несення служби позивачем відбувається шляхом аналізу інформації у довідках старшого інспектора ГКЗ РПОП ГУНП в Донецькій області, довідки 20226/203/01-2021 від 05.10.2021 ВП№2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області та довідки 20135/201/01-2021 від 12.10.2021 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області беручі до уваги, що нічними годинами вважається час з 22.00 години до 06.00 години ранку. Таким чином, позивач вважає, що з листопада 2015 року по січень 2017 року позивачем відпрацьовано 346 годин у нічний час, виплата здійснена за 92 години, отже стягненню підлягає частина невиплачених коштів за вказаний період у сумі (346 9)*5,4 = 1371 грн. 60 коп. З лютого по грудень 2017 року позивач відпрацював 376 годин у нічний час, за вказаний період позивачу не виплачено відповідних коштів. Отже, стягненню підлягає сума за вказаний період у розмірі 376*4,15 = 1560 грн. 40 коп. Також, з січня 2018 року по червень 2020 року позивач відпрацював 474 години у нічний час за вказаний період позивачу не виплачено відповідних коштів. Отже, стягненню підлягає сума за вказаний період у розмірі 474 * 3,71 = 1758 грн. 54 коп. Таким чином позивач просить стягнути 4690,54 грн.

З урахуванням викладеного, позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати (або не нарахування та не виплати в повному обсязі) протиправною та такою, що порушує його право на належний рівень грошового забезпечення.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі зазначивши наступне.

Щодо визнання бездіяльність протиправною та стягнення індексації грошового забезпечення за період за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року відповідач зазначив, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексацією грошових доходів населення є встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення). Згідно із ст. 5 вказаного Закону України підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового страхування на відповідний рік. Механізм її проведення визначається Порядком проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок). Пунктом 5 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Отже, Порядком не було передбачено проведення індексації грошового забезпечення поліцейських. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 року № 782 були внесені зміни до п. 2 Порядку, доповнивши абзац 5 такою категорію осіб як поліцейські. З листопада 2017 року грошове забезпечення поліцейських включено до переліку доходів осіб, чиї грошові доходи, які одержані в гривнях на території України і не мають разового характеру, підлягають індексації. Отже, індексація грошового забезпечення поліцейських в період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року не проводилась. Таким чином, відповідач вважає, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року, а є безпідставними.

Щодо визнання бездіяльність протиправною та стягнення компенсації за невикористані дні щорічних додаткових оплачуваних відпусток як учаснику бойових дій за 2017-2020 рік загальною кількістю 48 діб у розмірі 30 397,92 грн. відповідач зазначає наступне. ОСОБА_1 проходив службу з 07.11.2015 року до 03.06.2020 року в Національній поліції України. Наказом ГУНП в Донецькій області від 29.05.2020 року № 221 о/с відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 03.06.2020 року. На підстав рішення комісії про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 28.10.2016 року № 6/І/V/16 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій та видано посвідчення від 17.11.2016 року серії НОМЕР_1 . Працівник поліції, який має статус учасника бойових дій, не позбавлений можливості звернутися з рапортом про надання відпустки як учасник бойових дій. ОСОБА_1 протягом 2017-2020 років з таким рапортом не звертався та не скористався своїм правом на додаткову відпустку. Така відпустка не замінюється грошовою компенсацією та у разі звільнення працівника, який має право на зазначену відпустку, за неї не виплачується грошова компенсація за дні невикористаної відпустки. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем помилково зроблений розрахунок щодо грошової компенсації. Відповідно до абз. 8 п. 8 розділу ІІІ наказу МВС України від 06.04.2016 № 260 виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення (посадовий оклад -1700,00 грн. + оклад за спеціальне звання 1000,00 грн. + надбавка за вислугу років 810,00 грн. (30%) + надбавка за специфічні умови проходження служби 1404,00 грн. (40%) + премія 4253,31 грн. (86,555%)=9167,31 грн./30 днів*кількість діб невикористаної відпустки). Таким чином, відповідач вважає, що вимога про стягнення компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за невикористані дні додаткової відпустки є необґрунтованою.

Щодо визнання бездіяльність протиправною та стягнення компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2015-2016 рік загальною кількістю 27 діб у розмірі 17098,83 грн. відповідач зазначив наступне. За даними обліків інформаційно-пошукової системи регіонального рівня невикористана частина чергової оплачуваної відпустки ОСОБА_1 станом на день звільнення 03.06.2020 складала: за 2015 рік 3 доби; за 2016 рік 24 доби; за 2020 рік 16 діб (компенсовано при звільненні). Надмірно використана відпустка за 2017 рік склала 1 добу. При звільненні позивачу було нараховано та виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 2020 рік у кількості 16 діб в сумі 4889,23 грн. (із розрахунку: посадовий оклад -1700,00 грн. + оклад за спеціальне звання 1000,00 грн. + надбавка за вислугу років 810,00 грн. (30%) + надбавка за специфічні умови проходження служби 1404,00 грн. (40%) + премія 4253,31 грн. (86,555%)=9167,31 грн./30 днів*16 діб). З огляду на вищевикладене, відповідач зазначив, що для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача компенсації за невикористані щорічні відпустки за 2015-2016 роки відсутні правові підстави.

Щодо визнання протиправними дії та стягнення недоплаченої частини одноразової допомоги при звільненні відповідач зазначив наступне. Частиною 1 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Відповідно до ч. 2 ст. 94 Закону порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, який зареєстрований в Міністерстві Юстиції України від 29.04.2016 року за № 669/28799 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання. Згідно із п. 3 Розділу І Порядку до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Вказаний Порядок передбачає вичерпний перелік складових грошового забезпечення. При цьому суми індексації грошового забезпечення не віднесені до зазначеного переліку. Наказом ГУНП в Донецькій області від 29.05.2020 року № 221 ОСОБА_1 у червні 2020 року встановлено розмір премії 86,555%. При нарахування ОГД при звільненні враховується саме цей розмір премії. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» одноразова грошова допомога при звільненні зі служби за власним бажанням, виплачується в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Згідно із пункту 23 розділу І Порядку, який затверджений наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, чинного на момент звільнення ОСОБА_1 , поліцейським, які звільняються із служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду. Таким чином, відповідач вважає, що вимога позивача щодо стягнення недоплаченої частини одноразової допомоги при звільненні у розмірі 6605,23 грн., є безпідставною.

Щодо визнання протиправними дії ГУНП в Донецькій області та виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік у сумі 1083,23 грн. відповідач зазначив наступне. При звільненні ОСОБА_1 було нараховано та виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 2020 рік у кількості 16 діб в сумі 4889,23 грн. (із розрахунку: посадовий оклад -1700,00 грн. + оклад за спеціальне звання 1000,00 грн. + надбавка за вислугу років 810,00 грн. (30%) + надбавка за специфічні умови проходження служби 1404,00 грн. (40%) + премія 4253,31 грн. (86,555%)=9167,31 грн./30 днів*16 діб). Відповідно до абз. 8 п. 8 розділу ІІІ наказу МВС України від 06.04.2016 № 260 в року виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Таким чином, відповідач вважає, що позивачу було нараховано та виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2020 рік відповідно до вимог законодавства, підстав для збільшення грошової компенсації не має.

Щодо визнання протиправним бездіяльність ГУНП в Донецькій області та стягнення недоплачених та невиплачених коштів у якості винагороди за участь у антитерористичній операції на загальну суму 28509,71 грн. відповідачем зазначено наступне. Інструкцією «Про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду», затвердженою наказом МВС України від 06.04.2016 року № 259 (в редакції чинної на момент спірних правовідношень) на період визначено умови та розміри виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду. З урахуванням вимог, затверджених наказом МВС України від 06.04.2016 № 259 «Про затвердження Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», який набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постанови № 18, а саме, з 04.02.2016 року, поліцейським, які перебували в межах визначеної зони (району) проведення воєнного конфлікту чи АТО та які залучалися до забезпечення правопорядку в умовах особливого періоду, виплачується винагорода, пропорційно дням їх безпосередньої участі. В червні 2016 року в сумі 4015,13 грн. в тому числі: в сумі 1034,48 грн за лютий 2016 року за 25 діб; в сумі 1200,00 грн за березень 2016 року за 31 доба; в сумі 1200,00 грн за квітень 2016 року за 30 діб; в сумі 580,65 грн за травень 2016 року за 15 діб; в липні 2016 року в сумі 1200,00 грн за червень 2016 року за 30 діб; в липні 2016 року в сумі 619,35 грн за травень 2016 року за 16 діб; в серпні 2016 року в сумі 812,90 грн за липень 2016 року за 21 добу; в жовтні 2016 року в сумі 890,32 грн за серпень 2016 року за 23 доби; в жовтні 2016 року в сумі 720,00 грн за вересень 2016 року за 18 діб; в листопаді 2016 року в сумі 735,48 грн за жовтень 2016 року за 19 діб ; в грудні 2016 року в сумі 1040,00 грн за листопад 2016 року за 26 діб; в січні 2017 року в сумі 851,61 грн за грудень 2016 року за 22 доби; в лютому 2017 року в сумі 1006,45 грн за січень 2017 року за 26 діб; в квітні 2017 року в сумі 1200,00 грн за березень 2017 року за 31 добу; в травні 2017 року в сумі 1200,00 грн за квітні 2017 року за 30 діб; в червні 2017 року в сумі 387,10 грн за травень 2017 року за 10 діб; в липні 2017 року в сумі 1200,00 грн за червень 2017 року за 30 діб; в серпні 2017 року в сумі 1200,00 грн за липень 2017 року за 31 добу; в вересні 2017 року в сумі 1200,00 грн за серпень 2017 року за 31 добу; в жовтні 2017 року в сумі 1200,00 грн за вересень 2017 року за 30 діб; в листопаді 2017 року в сумі 1200,00 грн за жовтень 2017 року за 31 добу; в грудні 2017 року в сумі 600,00 грн за листопад 2017 року за 15 діб; в січні 2018 року в сумі 1200,00 грн за грудень 2017 року за 31 добу; в лютому 2018 року в сумі 1200,00 грн за січень 2018 року за 31 добу; в березні 2018 року в сумі 1200,00 грн за лютий 2018 року за 28 діб; в квітні 2018 року в сумі 1200,00 грн за березень 2018 року за 31 добу; в травні 2018 року в сумі 1200,00 грн за квітень 2017 року за 30 діб. З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що вимоги позивача щодо стягнення недоплачених та невиплачених коштів у якості винагороди за участь у антитерористичній операції на загальну суму 28509,71 грн. є такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо визнання протиправною бездіяльність та стягнення невиплаченої надбавки за роботу у нічній час протягом 2015-2020 років на загальну суму 4690,54 грн. відповідач зазначив наступне. Відповідно до ст. 91 Закону № 580-VIII особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: службу у святкові вихідні дні; службу позмінно, службу з нерівномірним графіком; службу в нічний час. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час. Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку № 260. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. У липні 2016 року ОСОБА_1 була здійснена виплата доплати за службу в нічний час у сумі 505,34 грн. за 92 години. З огляду на викладене, відповідач вважає, що інших підстав щодо нарахування та виплати доплати за службу ОСОБА_1 в нічний час не має.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 12 серпня 2022 року зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Донецькій області у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали надати до Донецького окружного адміністративного суду, засобами електронного зв`язку (е-mail: ): інформацію щодо отримання позивачем зброї у період несення ним служби в період з 2015 року по 2020 рік із зазначенням кількості відпрацьованих змін, зокрема з 22-00 до 06-00 години, з розрахунком в погодинній кількості; витяг з «Журналу розстановки нарядів суб`єктів боротьби з тероризмом антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області» з 25.12.2015 року по 03.01.2017 рік, стосовно позивача; витяг з «Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів», зокрема за період з 2015 року по 2020 рік стосовно позивача.

29 серпня 2022 року суд постановив ухвалу, якою вирішив розгляд адміністративної справи № 200/17001/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження. У зв`язку з проведенням активних бойових дій на території Донецької області та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю і безпеці учасників справи, відклав підготовче засідання в даній адміністративній справі до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів та працівників апарату суду. Про дату, час та місце розгляду справи у судовому засіданні ухвалив повідомляти учасників справи додатково. Звернув увагу учасників справи на те, що режим роботи суду, на період воєнного стану, передбачає направлення всіх процесуальних документів через особистий кабінет в підсистемі Електронний суд, або, у разі неможливості користування підсистемою «Електронний суд», на офіційну електронну адресу суду: (з обов`язковим підписанням всіх документів кваліфікованим електронним підписом).

Ухвалою суду від 05 вересня 2022 року призначено підготовче засідання в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заборгованості на 13 вересня 2022 року о 10 год. 30 хвил. в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4.

Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року витребувано у ГУНП в Донецькій області та Національної поліції України (вулиця Академіка Богомольця, 10, Київ, 01601) інформацію, що була евакуйована органом поліції ГУНП в Донецькій області до інших областей: інформацію щодо отримання працівника поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 зброї у період несення ним служби в період з 2015 року по 2020 рік із зазначенням кількості відпрацьованих змін, зокрема з 22-00 до 06- 00 години, з розрахунком в погодинній кількості; витяг з «Журналу розстановки нарядів суб`єктів боротьби з тероризмом антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області» з 25.12.2015 року по 03.01.2017 рік, стосовно працівника поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 ; витяг з «Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів», зокрема за період з 2015 року по 2020 рік стосовно працівника поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 . Підготовче засідання в адміністративній справі відкладено на 27 вересня 2022 року.

Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року відкладено проведення підготовчого засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заборгованості до закінчення воєнного стану на території України.

Ухвалою суду від 15 січня 2024 року зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Донецькій області у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали надати до Донецького окружного адміністративного суду, засобами електронного зв`язку (е-mail: ): інформацію щодо отримання позивачем зброї у період несення ним служби в період з 2015 року по 2020 рік із зазначенням кількості відпрацьованих змін, зокрема з 22-00 до 06-00 години, з розрахунком в погодинній кількості; витяг з «Журналу розстановки нарядів суб`єктів боротьби з тероризмом антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області» з 25.12.2015 року по 03.01.2017 рік, стосовно позивача; витяг з «Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів», зокрема за період з 2015 року по 2020 рік стосовно позивача. Зобов`язано ОСОБА_1 у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали надати до Донецького окружного адміністративного суду, засобами електронного зв`язку (е-mail: ): будь-які докази, що підтверджують протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу надбавки за роботу у нічний час протягом 2015-2020 років за виключенням суми вже виплачених коштів у липні 2016 року та щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача невиплачену надбавку за роботу у нічний час протягом 2015-2020 років у сумі 4 690,54 грн.

Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року витребувано у ОСОБА_1 будь-які докази, що підтверджують протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу надбавки за роботу у нічний час протягом 2015-2020 років за виключенням суми вже виплачених коштів у липні 2016 року та щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача невиплачену надбавку за роботу у нічний час протягом 2015-2020 років у сумі 4 690,54 грн. Підготовче засідання відкладено на 27 лютого 2024 року.

27 лютого 2024 року підготовче засідання відкладено на 05 березня 2024 року.

Ухвалою суду від 05 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заборгованості. Проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 19 березня 2024 року.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

21.04.2022 на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні.

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 на 30 діб.

На засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 17.05.2022 № 341 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні.

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 на 90 діб.

На засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 12 серпня 2022 року № 573 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні.

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Також, на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 17.11.2022 № 2738-IX Про продовження строку дії воєнного стану в Україні.

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 на 90 діб.

Законом України від 07.02.2023 року № 2915-ІХ затверджено Указ Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

На засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні.

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 року на 90 діб.

Законом України від 27.07.2023 року № 3275-IX затверджено Указ Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

На засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 року на 90 діб.

На засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 05 лютого 2024 року №49/24 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 року на 90 діб.

02 березня 2022 року опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, відповідно до яких якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , з 28 жовтня 2016 року має статус учасника бойових дій посвідчення серії НОМЕР_1 від 17.11.2016 року та рішення від 28 жовтня 2016 року № 6/І/V.

Відповідно до витягу із Наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 14.12.2015 року №348 старший сержант поліції ОСОБА_1 поліцейський батальйону поліції особливого призначення прибув до складу сил та засобів та брав безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечення її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 07.11.2015 року.

Згідно з витягом із Наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 30.04.2018 року №120дск старший сержант поліції ОСОБА_1 поліцейський з обліку та збереження речових доказів і озброєння логістики вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з 30 квітня 2018 року.

Відповідно до Наказу від 29.05.2020 року №221о/с (по особовому складу), на підставі рапорту старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського від 19.05.2020 року, звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 розділу VII Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням) та знято з обліку та збереження речових доказів і озброєння логістики Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції з 03 червня 2020 року, встановивши йому у червні 2020 року премію у розмірі 86,555 %. Вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги 13 років 01 місяць 02 дні, у пільговому обчисленні 17 років 06 місяців 10 днів. Вважати невикористані відпустки за 2015 рік у кількості 03 діб, за 2016 рік у кількості 24 діб, за 2020 рік у кількості 16 діб. Вважати зайво використані відпустки за 2017 рік у кількості 01 доби.

03 вересня 2021 року представник позивача звернувся із адвокатським запитом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив надати наступну інформацію: помісячну довідку про грошове забезпечення (із формулою розрахунку) ОСОБА_1 за період з 06.11.2015 року по час звільнення із зазначенням всіх нарахувань та надбавок за кожен місяць окремо; помісячну довідку про виплату надбавок за чергування та несення служби ОСОБА_1 у нарядах та із охорони громадського (публічного) порядку у нічний час (з 22 по 6 годину) у період часу з 06.11.2015 року по час звільнення; довідку про наявності у ОСОБА_1 з 06.11.2015 року по час звільнення невідбутої частини щорічної основної відпустки та інформацію щодо компенсації невідбутої відпустки на час звільнення; довідку щодо наявності у ОСОБА_1 з 06.11.2015 року по час звільнення невідбутої частини щорічної додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій та інформацію щодо компенсації невідбутої відпустки на час звільнення; наказ (або витяг з наказу) про звільнення Бурякова із Національної поліції України; довідку-витяг про проходження служби ОСОБА_1 у лавах національної поліції України з 06.11.2015 року по час звільнення; довідку про отримання ОСОБА_1 табельної та автоматичної вогнепальної зброї (та спецзасобів) у період з 06.11.2015 року по час звільнення; довідку про середнє грошове забезпечення на підставі постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» для розрахунку компенсації невідбутих відпусток; інформацію про кількість виплат ОСОБА_1 у зв`язку із індексацією грошових виплат у період з 2015 року по 2017 рік включно; довідку щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, формулу її розрахунку; довідку про інформацію чи зменшувалось нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 06.11.2015 року по час звільнення, як що так, то на підставі чого.

Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області на адвокатський запит від 03.09.2021 року представнику позивача направлено наступні документи стосовно ОСОБА_1 :

- довідки від 11.10.2021 року про порядок та умови виплати грошового забезпечення та про нараховане та виплачене грошове забезпечення з листопада 2015 року по грудень 2020 року;

- довідку від 11.10.2021 року № 1447 про виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, в які зазначено, що при звільненні позивачу було нараховано та виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 2020 рік у кількості 16 діб в сумі 4889,23 грн. Також зазначено, що згідно інформації наданої кадровим підрозділом, ОСОБА_1 додаткову відпустку як учасник бойових дій за 2016-2020 роки не використовував, рапортів останнього щодо надання додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за вказаний період до підрозділів кадрового забезпечення не надходило, грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2016 2020 роки позивачу не нараховувалась та не виплачувалась;

- довідку від 11.10.2021 року №1448 про нарахування та виплату доплати за службу в нічний час, з якої вбачається що позивачу було нараховано зазначену доплату за січень 2016 року у кількості 42 години у сумі 240,46 грн., за лютий 2016 року у кількості 36 годин у сумі 185,25 грн. та за травень 2016 року у кількості 14 годин у сумі 79,63 грн, що було виплачено в липні 2016 року;

- довідку від 11.10.2021 року №1449 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, в якій зазначено, що ОСОБА_1 було нараховано при звільненні одноразову грошову допомогу в сумі 29 793,76 грн. (із розрахунку: посадовий оклад 1700,00 грн. + оклад за спеціальне звання 1000,00 грн. + надбавка за вислугу років (30%) 810,00 грн. + надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 1404,00 грн. + премія (86,555%) 4253,31 грн. = 9167,31 грн *25% * 13 років);

- довідку від 11.10.2021 року №1450 про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.12.2017 року, в якій зазначено, що підстави для проведення індексації грошового забезпечення поліцейським у період до листопада 2017 року відсутні, за листопад та грудень 2017 року було нараховано та виплачену індексацію грошового забезпечення у сумі 373,85 грн. і 458,12 грн. відповідно;

- довідку від 11.10.2021 року №1451 про середній розмір грошового забезпечення за останні два місяці що передували звільненню, з якої вбачається, що на підставі наказу ГУ НП в Донецькій області від 29.05.2020 року №221о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 03 червня 2020 року із встановленням у червні 2020 року премії у розмірі 86,555% та визначенням невикористаної відпустки за 2020 рік у кількості 16 діб. Вислуга років на 03 червня 2020 року у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги склала 13 років 01 місяць 02 дні. Також зазначено, що середньоденний розмір грошового забезпечення складає 335,19 грн. та середньомісячний розмір грошового забезпечення складає 10223,37 грн.

Відповідно до Довідки-витягу від 28.09.2021 року з послужного списку старшого сержанта ОСОБА_1 , який проходив службу в ОВС на посадах молодшого начальницького складу та в Національній поліції на посадах молодшого складу у період з 01.05.2008 року по 03.06.2020 року.

Згідно з Довідкою від 28.09.2021 року №3678/12/03-2021 за даними обліків інформаційно-пошукової системи регіонального рівня невикористана частина чергової оплачуваної відпустки старшого сержанта поліції ОСОБА_1 станом на день звільнення 03.06.2020 року складала: 3 доби за 2015 рік, 24 діб за 2016 рік, 16 діб за 2020 рік (компенсовано при звільненні). Надмірно використана відпустка за 2017 рік складала 01 добу.

Відповідно до Довідки від 28.09.2021 року №3679/12/03-2021 ОСОБА_1 додаткову відпустку як учасник бойових дій за період з 2016-2020 роки не використав. Рапортів останнього щодо надання додаткової відпустки як учаснику бойових дій, за вказаний період до підрозділів кадрового забезпечення не надходило.

Згідно з Довідкою б/н, що видана старшим інспектором ГКЗ РПОП ГУНП в Донецькій області Іволгою Максимом, позивач отримував зброю згідно «Журналу розстановки нарядів суб`єктів боротьби з тероризмом антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області» з 25.12.2015 року по 03.01.2017 рік.

Відповідно до довідки № 20226/203/01-2021 від 05.10.2021 року ВП№2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області у період з 21.02.2017 року по 31.12.2017 року позивач отримував зброю згідно із «Книгою видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів» .

Згідно довідки №19809/201/01-2021 від 07.10.2021 року Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області позивач залучався до патрулювання в м. Костянтинівка щодо охорони громадського порядку у період з 25.01.2018 року по 30.05.2020 року та ніс службу у нічний час.

Відповідно до Книги нарядів та Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецької області (наразі відділ поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області) отримання ОСОБА_1 зброї у період часу з 22.12.2017 року до 03.06.2020 року зазначено, що останній ніс службу у нічний час (з 22:00 до 06:00):

За 2018 рік:

з 15:50 до 00:01 17.02.2018 = 2 години;

з 09:00 06.04.2018 до 09:00 07.04.2021 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин.

За 2019 рік:

з 09:00 07.01.2019 до 09.00 08.01.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 16.01.2019 до 09:00 17.01.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 18.01.2019 до 09:00 19.01.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 21.08.2019 до 09:00 22.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 24.01.2019 до 09:00 25.01.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 13.02.2019 до 09:00 14.02.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:20 16.02.2019 до 09:00 17.02.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:15 19.02.2019 до 09:30 20.02.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 24.02.2019 до 09:00 25.02.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 02.03.2019 до 09:00 03.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:30 05.03.2019 до 09:30 06.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 08.03.2019 до 09:00 09.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 12.03.2019 до 09:00 13.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 15.03.2019 до 09:00 16.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 19.03.2019 до 09:00 20.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 23.03.2019 до 09:00 24.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 08:00 04.04.2019 до 08.00 05.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 06.04.2019 до 09:00 07.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 08.04.2019 до 09:00 09.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 12.04.2019 до 09:00 13.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 15.04.2019 до 09:00 16.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 21:30 27.04.201 до 08:00 28.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 02.05.2019 до 09:00 03.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 14.05.2019 до 09:00 15.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 17.05.2019 до 09:00 18.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 20.05.2019 до 09:00 21.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 23.05.2019 до 09:00 24.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 26.05.2019 до 09:00 27.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:05 29.05.2019 до 09:05 30.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:08 01.06.2019 до 09:14 02.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:01 04.06.2019 до 09:00 05.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 07.06.2019 до 09:10 08.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 10.06.2019 до 09:11 11.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:15 22.06.2019 до 09:01 23.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:09 28.06.2019 до 09:07 29.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 16.07.2019 до 08:59 17.07.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 29.07.2019 до 09:07 30.07.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 18:00 02.08.2019 до 09:00 03.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:12 04.08.2019 до 09:12 05.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 07.08.2019 до 09:17 08.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:09 10.08.2019 до 09:07 11.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 13.08.2019 до 09:07 14.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 16.08.2019 до 09:07 17.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 19.08.2019 до 09:06 20.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 22.08.2019 до 09:07 23.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:08 25.08.2019 до 09:07 26.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:08 28.08.2019 до 09:01 29.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:08 31.08.2019 до 09:00 01.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:06 03.09.2019 до 09:00 04.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:01 06.09.2019 до 09:00 07.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 09.09.2019 до 09:00 10.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:04 12.09.2019 до 09:00 13.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:13 23.09.2019 до 09:00 24.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:06 27.09.2019 до 09:00 28.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 25.10.2019 до 09:00 26.10.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин.

За 2020 рік:

з 16:00 27.05.2020 до 08:00 28.05.2020 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 15:52 29.05.2020 до 08:00 30.05.2020 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин.

Вважаючи, що відповідач не в новому обсязі розрахувався з ним при звільненні, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон України «Про Національну поліцію», Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VIII поліція у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 60 Закону України "Про Національну поліцію" проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Щодо визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період часу з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно та стягнення індексації грошового забезпечення за період часу з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно, суд зазначає наступне.

У відзиві на позов, наданого відповідачем, зазначено, що у період до листопада 2017 року Порядок № 1078 не передбачав індексацію грошового забезпечення поліцейських, а тому «позивачу індексація грошового забезпечення поліцейських в період з листопада 2015 по жовтень 2017 року не проводилась».

Разом із цим з довідок від 11.10.2021 року №№1442 та 1443 про нараховане та виплачене грошове забезпечення за періоди з листопада 2015 року по грудень 2017 року, виданих Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області вбачається, що індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалась та не сплачувалась у період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року (включно) (у грудні індексація нараховані у подвійному розмірі за грудень та листопад 2017 року).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в цій частині, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

При цьому, зміни щодо поліцейських були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (набрала чинності 24 жовтня 2017 року) шляхом доповнення абзацу п`ятого після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Згідно пп. 4 і 5 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до п. 10-2 Порядку № 1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

При цьому, приписами п. 10-1 Порядку № 1078, у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 9 грудня 2015 року (який застосовувався до 1 грудня 2015 року), було передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

З наведеного вбачається, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 815/2590/18 зазначив, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення від 8 листопада 2005 року, заява № 63134/00). Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян. У зв`язку із цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Суд зауважує, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

У постанові від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20 Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про наявність протиправної бездіяльності, яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу у спірний період, оскільки здійснення індексації прямо передбачене Законом № 580-VІII та Законом №1282-ХІІ.

Верховний Суд у вказаному рішенні зазначив, що аналізуючи правові норми Закону № 2017-ІІІ та Закону № 1282-ХІІ індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Верховний Суд наголосив, що «згідно зі статтями 18, 19 Закону № 2017-III, індексація є відповідною соціальною гарантією, оскільки це є виплата, що спрямована на забезпечення достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати. А тому, враховуючи, що частиною п`ятою статті 94 Закону №580-VIII, на момент виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, є обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності протиправної бездіяльності Управління щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року. Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування спірної індексації до 24 жовтня 2017 року, тобто до внесення змін до Порядку №1078, є необґрунтованими, оскільки Закон №580-VIII має вищу юридичну силу ніж Порядок № 1078».

У постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 620/3282/18 Верховний Суд зазначив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Верховний Суд погодився з висновками судів про те, що відсутність бюджетного фінансування відповідача не позбавляє позивача права на отримання належних йому сум індексації грошового забезпечення і не звільняє відповідача від обов`язку ці суми виплачувати. Крім цього, Верховний Суд зазначив, що місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Також з аналізу положень пункту 5 Порядку №1078 випливає, що від розміру підвищення оплати праці у місяці, в якому воно відбулося, залежить можливість виплати особі індексації та порядок розрахунку її суми.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність у позивача права на індексацію грошового забезпечення у період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року (включно).

Як наслідок, не нарахування та не виплата позивачу у ці періоди індексації грошового забезпечення позивачу є неправомірною.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь індексації грошового забезпечення за період часу з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно, то суд вважає їх передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки стягненню підлягають лише ті суми, які нараховані, але не виплачені.

Наразі відповідач не здійснив нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період, При цьому нарахування індексації грошового забезпечення поліцейським відноситься до дискреційних повноважень відповідача.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та за для повного захисту порушеного права позивача визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно та зобов`язати нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за вказані періоди.

Щодо визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати компенсації відповідно до постанови №100 Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року за невикористані дні щорічних додаткових оплачуваних відпусток, як учаснику бойових дій за 2017-2020 роки загальною кількістю 48 діб у розмірі 30 397,92 грн. та стягнення відповідно до постанови №100 Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року компенсації за невикористані дні щорічних додаткових оплачуваних відпусток, як учаснику бойових дій за 2017-2020 роки загальною кількістю 48 діб у розмірі 30 397,92 грн., суд зазначає наступне.

Згідно довідки від 11.10.2021 року № 1447 про виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, в які зазначено, що при звільненні позивачу було нараховано та виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 2020 рік у кількості 16 діб в сумі 4889,23 грн. Також зазначено, що згідно інформації наданої кадровим підрозділом, ОСОБА_1 додаткову відпустку як учасник бойових дій за 2016-2020 роки не використовував, рапортів останнього щодо надання додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за вказаний період до підрозділів кадрового забезпечення не надходило, грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2016 2020 роки позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Відповідно до ст. 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Статтею 93 Закону України "Про Національну поліцію" та пунктом 8 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішній справ України 6 квітня 2016 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі - Порядок № 260) передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" тривалість відпусток поліцейського обчислюється щодобово. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Статтею 4 Закону України від 5 листопада 1996 року № 504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено наступні види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (ст. 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст. 8 цього Закону); і н ш і додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 16-2 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 2 жовтня 1993 року учасники бойових дій мають пільгу у вигляді одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських врегульовано постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11 листопада 2015 року (далі постанова № 988) та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 року № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016року за № 669/28799 (далі - Порядок № 260), який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до п. 1 постанови № 988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Приписами пункту 8 розділу III Порядку № 260 визначено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Положеннями Закону України "Про Національну поліцію" визначені підстави та умови отримання відпустки поліцейськими. Наведеним законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому положеннями цього закону не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році.

З аналізу викладених норм вбачається, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

З огляду на зміст п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-ХІІ державою гарантується надання учасникам бойових дій пільг, зокрема, додаткової відпустки із збереженням заробітної плати, строком 14 календарних днів на рік; вказаною нормою встановлено право особи, яка є учасником бойових дій, на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів кожного року.

При цьому положення Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Суд зазначає, що в даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами, пріоритетному застосуванню підлягають спеціальні норми Закону № 3551-ХІІ, які не обмежують право особи-учасника бойових дій на отримання компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 7 травня 2020 року у справі № 360/4127/19, та від 19 січня 2021 року в справі № 160/10875/19, від 31 березня 2021 року у справі № 320/3843/20, від 31 травня 2021 року 200/13837/19-а.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання грошової компенсації за невикористані ним додаткові відпустки як учасником бойових дій за 2017-2019 роки загальною тривалістю 32 календарних днів.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь компенсацію за невикористані дні додаткової щорічної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій, то суд вважає їх передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки стягненню підлягають лише ті суми, які нараховані, але не виплачені.

Наразі відповідач не здійснив нарахування позивачу компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за спірний період. При цьому нарахування компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій відноситься до дискреційних повноважень відповідача.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та за для повного захисту порушеного права позивача визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві компенсації за невикористані 32 дні додаткової щорічної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 роки та зобов`язати нарахувати та виплатити позивачеві компенсації за невикористані 32 дні додаткової щорічної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за вказані періоди.

Разом із цим суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розмір та порядок обчислення належних позивачу сум компенсації за невикористані дні відпусток, що мають бути вчинені відповідачем на виконання цього рішення суду, не є спірним в межах даної справи.

Отже, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до постанови №100 Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року компенсації за невикористані дні щорічних додаткових оплачуваних відпусток, як учаснику бойових дій у розмірі 30 397,92 грн., - спрямовані на майбутнє, тому що припускають можливе порушення відповідачем порядку та розміру нарахування цієї компенсації та, як наслідок, можливість виникнення такого спору.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають у зв`язку із їх передчасністю.

Щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати компенсації відповідно до постанови №100 Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2015-2016 роки загальною кількістю 27 діб у розмірі 17 098,83 грн. та стягнення відповідно до постанови №100 Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2015-2016 роки загальною кількістю 27 діб у розмірі 17 098,83 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Статтею 93 вказаного Закону встановлено обчислення тривалості відпусток поліцейських. Так, поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

Відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 94 вказаного Закону порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 8 розд. III Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що затверджений наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Таким чином, відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та вказаного Порядку, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

При цьому положення Кодексу законів про працю України та Закону України «Про відпустки» до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки вони врегульовані спеціальними нормами права.

З огляду на наведене з боку відповідача відсутня протиправна бездіяльність щодо невиплати грошової компенсації за невикористану позивачем щорічних основних оплачуваних відпусток за 2015-2016 роки у зв`язку з відсутністю у нього такого законодавчо встановленого обов`язку, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 року в справі № 520/692/19, від 06.02.2020 року в справі № 818/1276/17, від 16.04.2020 року в справі № 2а-5178/12/1470.

Щодо визнання протиправними дії щодо виплати одноразової допомоги при звільненні у розмірах менших ніж передбачено законом та стягнення недоплаченої частини одноразової допомоги при звільненні у розмірі 6605,23 грн., суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до приписів пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У наказі Головного управління Національної поліції в Донецькій області №221о/с (по особовому складу) від 29.05.2020 року зазначено, що у червні 2020 року позивачу встановлено премію у розмірі 86,555 %. Вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги 13 років 01 місяць 02 дні, у пільговому обчисленні 17 років 06 місяців 10 днів.

Позивачем не заперечується факт наявності на час звільнення з поліції вислуги років у розмірі, що вказана в наказі Головного управління Національної поліції в Полтавській області №221о/с (по особовому складу) від 29.05.2020 року.

Згідно довідки, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Донецькій області від 11.10.2021 року №1449 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 було нараховано при звільненні одноразову грошову допомогу в сумі 29 793,76 грн. (із розрахунку: посадовий оклад 1700,00 грн. + оклад за спеціальне звання 1000,00 грн. + надбавка за вислугу років (30%) 810,00 грн. + надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 1404,00 грн. + премія (86,555%) 4253,31 грн. = 9167,31 грн *25% * 13 років).

Згідно з пунктом 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.04.2016 за №669/28799 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Порядок №260), ці Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Щодо доводів позивача стосовно того, що при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні відповідач протиправно врахував розмір премії 86,555%, тобто нижче ніж зазначений у довідці від 11.10.2021 року №1451 про середній розмір грошового забезпечення за останні два місяці що передували звільненню, суд зазначає наступне.

Пунктом 23 розділу І Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Відповідно до Наказу від 29.05.2020 року №221о/с (по особовому складу), на підставі рапорту старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського від 19.05.2020 року, звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 розділу VII Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням), встановлено йому у червні 2020 року премію у розмірі 86,555 %.

Таким чином вимога позивача щодо визнання протиправними дії щодо виплати одноразової допомоги при звільненні у розмірах менших ніж передбачено законом та стягнення недоплаченої частини одноразової допомоги при звільненні у розмірі 6605,23 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо визнання протиправними дії щодо виплати недоплаченої частини компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік у розмірах менших ніж передбачено законом та стягнення недоплаченої частини щорічної основної відпустки за 2020 рік у сумі 1 083,23 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин 9-10 статті 93 Закону №580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016р. №260, передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 7,8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд доходить висновку, що Законом №580-VIII не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачене позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи ст.83 КЗпП України і ст.24 Закону №504/96-ВР.

Відтак, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 19 січня 2021 у справі №160/10875/19 та від 31 березня 2021 у справі №320/3843/20.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що відповідно до довідки від 28.09.2021 року №3678/12/03-2021 за даними обліків інформаційно-пошукової системи регіонального рівня невикористана частина чергової оплачуваної відпустки старшого сержанта поліції ОСОБА_1 станом на день звільнення 03.06.2020 року складала зокрема 16 діб за 2020 рік, яку компенсовано при звільненні відповідачем.

З огляду на наведене з боку відповідача відсутня протиправна бездіяльність щодо невиплати грошової компенсації за невикористану позивачем щорічних основних оплачуваних відпусток за 2020 рік, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати винагороди за участь в антитерористичній операції за період з листопада 2015 року по липень 2016 року включно, з вересня 2016 року по березень 2017 року та дії відповідача щодо здійснення виплати такої винагороди у розмірах менших ніж передбачено нормативно-правовими актами за серпень 2016 року, за червень 2017 року та за грудень 2017 року та стягнення недоплачені та невиплачені кошти у якості винагороди за участь у антитерористичній операції на загальну суму 28 509,71 грн., суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 13 Закону України від 20.03.2003 року № 638-ІV «Про боротьбу з тероризмом» (далі - Закон № 638-IV) передбачено, що при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону. Покриття витрат та відшкодування збитків, що виникли у зв`язку із проведенням антитерористичної операції, здійснюються згідно з законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону № 638-ІУ за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Частиною З ст. 12 Закону № 638-ІУ зазначено, що керівник оперативного штабу визначає межі району проведення антитерористичної операції, приймає рішення про використання сил і засобів, що залучаються до її проведення, а в разі потреби за наявності передбачених законом підстав вносить на розгляд Ради національної безпеки і оборони України пропозиції щодо введення надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Як вбачається із системного аналізу ст.ст. 12-13 Закону № 638-ІУ законодавець чітко розмежовує поняття «залучення сил і засобів до проведення антитерористичної операції» та «використання сил і засобів, що залучаються до проведення антитерористичної операції».

Пунктом 1 наказу МВС від 23.07.2014 № 719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України» (далі по тексту - наказ МВС від 23.07.2014 № 719) передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою за час участі в зазначених операціях і заходах.

У пункті 2 наказу МВС України від 23.07.2014 № 719 зазначено, винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 1 додатку № 1 до постанови КМУ від 31.01.2015 № 24 в період мобілізації (в тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, період проведення антитерористичної операції винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за безпосередню участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

За приписами п. З розділу 2 Порядку від 02.02.2015 № 49 винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу антитерористичної операції).

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується тільки за час фактичної участі у відповідних заходах, які зазначені у п. 1 додатку № 1 постанови КМУ від 31.01.2015 № 24.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку від 02.02.2015 № 49 встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, у разі одночасного дотримання таких умов: залученні до проведення антитерористичної операції (перша умова), перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу антитерористичної операції (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України) (друга умова),перебувають у районі проведення антитерористичної операції (третя умова).

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції позивачем у спірний період.

Ці завдання керівництва штабу антитерористичної операції повинні відповідати визначенню антитерористичної операції, наданому у ст. 1 Закону України № 638-ІУ антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення злочинних діянь, здійснюваних з терористичною метою, звільнення заручників, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичного акту чи іншого злочину, здійснюваного з терористичною метою.

Тобто в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження безпосередньої участі позивача у проведенні антитерористичної операції, за яку постановою КМУ від 31.01.2015 № 24 встановлено виплату грошової винагороди.

Як на докази підтвердження безпосередньої участі представник позивача посилається на довідку без номеру, котра видана старшим інспектором ГЗК РПОП ГУНП в Донецькій області Іволгою Максимом, відповідно до якої позивач отримував зброю згідно «Журналу розстановки нарядів суб`єктів боротьби з тероризмом антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей» з 25.12.2015 року по 03.01.2017 року, а також на витяг з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 14.12.2015 року №348, відповідно до якого старший сержант поліції ОСОБА_1 поліцейський батальйону поліції особливого призначення прибув до складу сил та засобів та брав безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечення її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 07.11.2015 року, а також на витяг із наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 30.04.2018 року №120дск, відповідно до якого старший сержант поліції ОСОБА_1 поліцейський з обліку та збереження речових доказів і озброєння логістики вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з 30 квітня 2018 року.

Суд зазначає, що з огляду на зміст витягів із вищенаведених наказів першого заступника керівника АТЦ при СБУ вбачається, що вони свідчать про прибуття та вибуття позивача до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, тобто зазначені накази АТЦ при СБУ вказують лише про можливість залучення особи до безпосередньої участі у проведенні антитерористичної операції (тобто про зарахування до складу сил та засобів антитерористичної операції), а не про участь у заходах, зазначених у додатку № 1 до Постанови КМУ від № 24, за які передбачено виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

А довідка без номеру, котра видана старшим інспектором ГЗК РПОП ГУНП в Донецькій області Іволгою Максимом, відповідно до якої позивач отримував зброю згідно «Журналу розстановки нарядів суб`єктів боротьби з тероризмом антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей» з 25.12.2015 свідчить лише про факт отримання позивачем зброї та доним чином не підтверджує того факту, що позивач виконував завдання керівництва штабу антитерористичної операції, які відповідають визначенню антитерористичної операції, наданому у ст. 1 Закону України № 638-ІУ антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення злочинних діянь, здійснюваних з терористичною метою, звільнення заручників, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичного акту чи іншого злочину, здійснюваного з терористичною метою.

Тобто вищезгадані довідка та витяги з наказів, свідчать про можливість відповідності позивача лише першій та третій умовам (за наявності відповідних наказів командирів (штабу АТО), про що зазначено у п. З розділу II Порядку від 02.02.2015 № 49 та п. 2 наказу МВС України від 23.07.2014 № 719). вказаних у п. 5 розділу II Порядку від 02.02.2015 № 49, а також відображають поняття «залучення сил і засобів до проведення антитерористичної операції», яке використовуються в Законі України № 638-ІУ від 20.03.2003.

Документи, які свідчать про відповідність позивача другій умові, визначеної у п. 5 розділу II Порядку від 02.02.2015 № 49 взагалі відсутні, а тому вказані положення Порядку від 02.02.2015 № 49 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин та не відображають поняття «використання сил і засобів, що залучаються до проведення антитерористичної операції», яке вживається в Законі України № 638-ІУ від 20.03.2003 (оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 вказаного закону керівник оперативного штабу, крім іншого, приймає рішення про використання сил і засобів, що залучаються до її проведення).

Зазначеними вище наказами АТЦ при СБУ (по стройовій частині) підтверджується лише прибуття та вибуття позивача до міста проведення антитерористичної операції.

Щодо другої умови, зазначеної у п. 5розділу II Порядку від 02.02.2015 року № 49 суд вважає за необхідне зазначити, що для того, щоб набути права на відповідність зазначеній умові необхідно не лише перебувати у підпорядкуванні керівництва штабу антитерористичної операції, а й виконувати завдання керівництва штабу антитерористичної операції, адже зазначена умова сформульована наступним чином: «перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу антитерористичної операції (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України)». Як вбачається словосполучення «виконують завдання» вживається в дужках після словосполучення «перебувають у підпорядкуванні». Згідно з відповідним розділом мовознавства (пунктуацією) у дужки беруться словосполучення, що містять додаткові вказівки до інформації, що міститься в реченні, або надають наявним в реченні словами і оборотами додаткового значення.

Будь-які розпорядчі документи, які б свідчили про виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції у спірний період в матеріалах справи відсутні.

Накази АТЦ при СБУ про включення та виключення особи до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, не свідчать про фактичну участь у заходах, про що йдеться у п. 2 наказу МВС України від 23.07.2014 року № 719 та у п. З розділу 2 Порядку від 02.02.2015 року № 49.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах: від 20.11.2020 у справі № 360/2205/19, від 24.09.2020 у справі № 1240/2008/18, від 24.09.2020 у справі № 812/1060/18 де зазначається що накази Антитерористичного Центру при Службі безпеки України про включення та виключення особи до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, не свідчать про фактичну участь у заходах, про що йдеться у пункті 2 наказу МВС України від 23 липня 2014 року № 719 та у пункті З розділу 2 Порядку від 02 лютого 2015 року № 48. Вищезазначені накази першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) підтверджують включення особи до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.

У постанові від 30.01.2019 у справі №805/4523/16-а Верховний Суд зазначив, що накази АТЦ при СБУ про прибуття та вибуття особи до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції (а також, довідка, яка виноситься на підставі вказаних наказів), свідчить лише про зарахування особи до списку осіб, що беруть участь у проведенні антитерористичної операції. У свою чергу винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів антитерористичній операції, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах (п. 33 Постанови). Зазначені заходи мають бути обов`язково підтверджені наказами АТЦ при СБУ (зі змісту п. 34 Постанови) та виданням відповідного наказу командиру (у спірних правовідносинах - начальника ГУНП в Луганській області) (зі змісту п. 35 Постанови).

Зі змісту Постанови Верховного Суду від 30.01.2019 по справі № 805/4523/16-а вбачається, що підтверджуючими наказами АТЦ при СБУ, які свідчать про безпосередню участь особи в проведенні антитерористичної операції, про які йдеться в п. 34 Постанови, є накази АТЦ при СБУ про проведення відповідних заходів (як то, наприклад, згадані нами в тексті апеляційної скарги накази та бойові розпорядження АТЦ при СБУ про проведення відповідних заходів щодо контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей (наказ АТЦ при СБУ від 12.06.2015 № 415 ог); або проведення оперативно-профілактичних заходів (бойове розпорядження АТЦ при СБУ від 25.12.2015 № 4/01588)), а не накази АТЦ при СБУ про включення (виключення) осіб до (зі) списку сил та засобів проведення антитерористичної операції, адже суд їх визнав лише як докази перебування особи у складі відповідних сил та засобів.

Крім того, у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 по справам № 812/860/17 та № 812/1962/17 висловлена наступна правова позиція: «Наказ АТЦ при СБУ про включення позивача до списку сил та засобів проведення антитерористичної операції підтверджують лише включення особи до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції; особи з числа включених до таких сил та засобів у подальшому можуть залучатися до проведення антитерористичній операції; обов`язковою умовою для визнання особи такою, що бере безпосередню фактичну участь в відповідних заходах антитерористичної операції є виконання завдань керівництва штабу антитерористичної операції; при цьому така фактична участь особи у проведенні антитерористичної операції має бути підтверджена наказом командиру штабу антитерористичної операції».

Верховним Судом також висловлено правовий висновок у постанові від 13.11.2019 у справі №805/805/16-а , відповідно до якого, довідка про безпосередню участь особи в проведення антитерористичної операції, складена на підставі наказів про включення (виключення) до (зі) складу сил та засобів проведення антитерористичної операції у не містить в собі відомостей щодо перебування позивача у підпорядкуванні (виконання завдання) керівництва штабу антитерористичної операції у спірний період, отже не може бути доказом на підтвердження безпосередньої участі позивача у проведенні антитерористичної операції у розумінні Порядку від 02.02.2015 № 49.

Судом встановлено, що позивач , у спірні періоди (з листопада 2015 року по липень 2016 року (включно), з вересня 2016 року по березень 2017 року) фактично знаходився у підпорядкуванні ГУНП в Донецькій області, перебував на посадах поліцейського батальону поліції особливого призначення ГУ НП В Донецькій області, помічника слідчого відділення Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУ НА в Донецькій області, поліцейського з обліку та збереження речових доказів озброєння логістики Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області виконував функціональні обов`язки за займаними посадами та вказівки (завдання) керівництва ГУНП в Донецькій області, завдання керівництва штабу антитерористичної операції не виконував, у фактичному підпорядкуванні керівництва штабу антитерористичної операції не перебував (відповідні розпорядчі документи штабу антитерористичної операції відсутні). Ще раз суд підкреслює, що для того, щоб набути відповідність другій умові, зазначеної у п. 5 розділу II Порядку від 02.02.2015 № 49 особа повинна не лише перебувати у підпорядкуванні оперативного штабу, але й виконувати завдання керівництва штабу антитерористичної операції.

З приводу виконання своїх службових обов`язків у зоні проведення антитерористичної операції, Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 у справі № 360/2447/19 зазначив, що виконання службових обов`язків на територіях, які відносяться до зони проведення АТО, не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні АТО.

Суд зазначає, що позивачем не доведено, що у спірні періоди ним виконувалися завдання, які підпадають під визначення антитерористичної операції, наданому у Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

У п. 2 Наказу МВС України від 23.07.2014 № 719 зазначено, що винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ та у п. 4 розділу І Порядку від 02.02.2015 № 49 - виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади.

Судом встановлено, що зазначені накази стосовно позивача ГУНП в Донецькій області у спірні періоди не виносились, в матеріалах справи відсутні документи, які вказують на безпосередню участь позивача в антитерористичній операції у спірні періоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу винагороди за участь в антитерористичній операції за період з листопада 2015 року по липень 2016 року включно, з вересня 2016 року по березень 2017 року та дії відповідача щодо здійснення виплати такої винагороди у розмірах менших ніж передбачено нормативно- правовими актами за серпень 2016 року, за червень 2017 року та за грудень 2017 року та стягнення з відповідача на користь позивача недоплачені та невиплачені кошти у якості винагороди за участь у антитерористичній операції на загальну суму 28 509,71 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати надбавки за роботу у нічний час протягом 2015-2020 років за виключенням суми вже виплачених коштів у липні 2016 року та стягнення невиплаченої надбавки за роботу у нічний час протягом 2015-2020 років у сумі 4 690,54 грн., суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, згідно ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання і відповідно до п. 3 Порядку № 260 до складу грошового забезпечення входить: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пп. 3 п. 5 постанови № 988 поліцейським виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до п. 11 розділу І Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час. Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, керівником Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області були направлені Головному управлінню Національній поліції в Донецькій області довідку обліку несення поліцейськими служби в нічний час за період служби позивача №19809/201/01-2021 від 07.10.2021 року, та відповідно до Книги нарядів та Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецької області (наразі відділ поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області) отримання ОСОБА_1 зброї у період часу з 22.12.2017 року до 03.06.2020 року зазначено, що останній ніс службу у нічний час (з 22:00 до 06:00):

За 2018 рік:

з 15:50 до 00:01 17.02.2018 = 2 години;

з 09:00 06.04.2018 до 09:00 07.04.2021 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин.

За 2019 рік:

з 09:00 07.01.2019 до 09.00 08.01.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 16.01.2019 до 09:00 17.01.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 18.01.2019 до 09:00 19.01.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 21.08.2019 до 09:00 22.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 24.01.2019 до 09:00 25.01.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 13.02.2019 до 09:00 14.02.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:20 16.02.2019 до 09:00 17.02.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:15 19.02.2019 до 09:30 20.02.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 24.02.2019 до 09:00 25.02.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 02.03.2019 до 09:00 03.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:30 05.03.2019 до 09:30 06.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 08.03.2019 до 09:00 09.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 12.03.2019 до 09:00 13.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 15.03.2019 до 09:00 16.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 19.03.2019 до 09:00 20.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 23.03.2019 до 09:00 24.03.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 08:00 04.04.2019 до 08.00 05.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 06.04.2019 до 09:00 07.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 08.04.2019 до 09:00 09.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 12.04.2019 до 09:00 13.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 15.04.2019 до 09:00 16.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 21:30 27.04.201 до 08:00 28.04.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 02.05.2019 до 09:00 03.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 14.05.2019 до 09:00 15.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 17.05.2019 до 09:00 18.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 20.05.2019 до 09:00 21.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 23.05.2019 до 09:00 24.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:00 26.05.2019 до 09:00 27.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:05 29.05.2019 до 09:05 30.05.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:08 01.06.2019 до 09:14 02.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:01 04.06.2019 до 09:00 05.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 07.06.2019 до 09:10 08.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 10.06.2019 до 09:11 11.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:15 22.06.2019 до 09:01 23.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:09 28.06.2019 до 09:07 29.06.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 16.07.2019 до 08:59 17.07.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 29.07.2019 до 09:07 30.07.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 18:00 02.08.2019 до 09:00 03.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:12 04.08.2019 до 09:12 05.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 07.08.2019 до 09:17 08.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:09 10.08.2019 до 09:07 11.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 13.08.2019 до 09:07 14.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 16.08.2019 до 09:07 17.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 19.08.2019 до 09:06 20.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 22.08.2019 до 09:07 23.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:08 25.08.2019 до 09:07 26.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:08 28.08.2019 до 09:01 29.08.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:08 31.08.2019 до 09:00 01.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:06 03.09.2019 до 09:00 04.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:01 06.09.2019 до 09:00 07.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 09.09.2019 до 09:00 10.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:04 12.09.2019 до 09:00 13.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:13 23.09.2019 до 09:00 24.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:06 27.09.2019 до 09:00 28.09.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 09:10 25.10.2019 до 09:00 26.10.2019 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин.

За 2020 рік:

з 16:00 27.05.2020 до 08:00 28.05.2020 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин;

з 15:52 29.05.2020 до 08:00 30.05.2020 8 годин (з них 2 години відпочинку) = 6 годин.

Згідно наданих суду довідок про виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення за період перебування позивача на службі, на підставі довідку від 11.10.2021 року №1448 про нарахування та виплату доплати за службу в нічний час, та пояснень представника відповідача Головним управлінням було нараховано та виплачено позивачу доплату за службу в нічний час: за січень 2016 року у кількості 42 години у сумі 240,46 грн., за лютий 2016 року у кількості 36 годин у сумі 185,25 грн. та за травень 2016 року у кількості 14 годин у сумі 79,63 грн, що було виплачено в липні 2016 року, з 17.02.2018 року по 30.05.2020 року не нараховувалась та не виплачувалась.

Разом із цим як встановлено судом під час розгляду справи позивач протягом спірних періодів ніс службу у нічний час 59 рази, в тому числі 2 рази за 2018 рік (8 годин), 54 рази за 2019 рік (324 години) та 2 рази за 2020 рік (12 годин), всього 344 години, що підтверджується копіями з Книги нарядів та Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецької області та поясненнями відповідача.

Отже, не нарахування та, як наслідок, не оплата позивачу додаткових 344 годин роботи у нічний час є такими, що порушує право позивача на належну оплату, отже, є протиправною.

Враховуючи приписи 3 п. 5 постанови № 988, п. 11 розділу І Порядку № 260, суд приходить до висновку, що позивач мав право на отримання доплати за службу у нічний час в тому числі і за години роботи у нічний час, стосовно яких посадовими особами Дружківського ВП та Кальміуського ВП не подавались до Головного управління поліції області довідки за формою, встановлено у додатку до Порядку № 260.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності з боку Головного управління Національної поліції в Донецькій області протиправної бездіяльності в частині не оплати позивачу додаткових 344 годин служби у нічний час у зв`язку із не отриманням від посадових осіб Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецької області відповідних довідок, так як керівник Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецької області є керівником структурного підрозділу відповідача та його посадовою особою, і Головним управлінням не надано суду доказів на підтвердження того, що Головним управлінням вживались заходи для здійснення контролю за дотриманням посадовими особами Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецької області нормативно-правових приписів щодо організації роботи підлеглих та організації належного дотриманнями цими посадовими особами вимог законодавства в частині своєчасного направлення до Головного управління відповідних довідок, тобто, заходів, спрямованих на отримання реальної інформації про відпрацьований працівниками цих відділів час та належного забезпечення цих працівників належною заробітною платою (грошовим забезпеченням).

Крім цього суд зазначає, що не виконання (або неналежне виконання) посадовими особами управління поліції своїх службових обов`язків із оформлення та надання до Головного управління відповідних довідок не повинно мати своїм наслідком не виплату позивачу доплати за роботу в нічний час.

Враховуючи наведене вище суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошових коштів у якості надбавки за роботу у нічний час у 2018 - 2020 роках та в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві недоплачену надбавку за роботу у нічний час протягом у 2018 - 2020 років за 344 годин служби.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві недоплачену надбавку за роботу у нічний час у визначеній сумі - 4 690,54 грн., суд знов зазначає, що позовні вимоги в цій частині є передчасними, так як розмір та порядок обчислення належних позивачу сум доплати за роботу у нічний час, що мають бути нараховані та сплачені йому відповідачем на виконання цього рішення суду, не є спірним в межах даної справи.

На підставі встановлених судом обставин та наведених у рішенні нормативно-правових норм адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір позивач є звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр.-т. Нахімова, 86) про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заборгованості задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр.-т. Нахімова, 86) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані 32 дні додаткової щорічної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 роки.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр.-т. Нахімова, 86) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) компенсацію за невикористані 32 дні додаткової щорічної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 роки.

Визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошових коштів у якості надбавки за роботу у нічний час у 2018 - 2020 роках.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр.-т. Нахімова, 86) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) недоплачену надбавку за роботу у нічний час протягом у 2018 - 2020 років за 344 годин служби.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 05 квітня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров