Справа № 367/7866/20
Суддя: Карабаза Н. Ф.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/7866/20
Провадження №2-а/367/35/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Шемігон В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище адміністративний позов, який позивач мотивує тим, що 19.10.2020 головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради за адресою м. Київ, вул. Льва Толстого, 59 було тимчасово затримано (евакуйовано) належний їй автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 . 19.10.2020 відповідачем було винесено постанову АС № про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 3 КУпАП. Вважає, що вищенаведена постанова від 19.10.2020 прийнята з порушенням чинного законодавства, з огляду на що вона підлягає скасуванню, за наступних підстав. В постанові зазначено, що вона порушила п.п. «в» п.15.9 Правил дорожнього руху, тобто її автомобіль зупинено на естакаді, на мості, на шляхопроводі, під ними чи у тунелі. Де саме з перелічених місць, в яких згідно ПДР заборонено зупинку транспортних засобів, було зупинено саме належний їй автомобіль, інспектор з паркування не пересвідчився, в постанові цей факт не встановлений. Союз «чи» взагалі свідчить про сумніви посадової особи, що є неприпустимим при складання постанови. Отже, місце можливого вчинення правопорушення посадовою особою не встановлене. Таким чином, можна зробити наступні висновки: на момент затримання автомобіля та прийняття постанови, відповідач не встановив, до якої інженерної споруди належить та, яка наведена за визначеною ним адресою; достатніми доказами не підтвердив, що автомобіль розташований у будь-якому з місць, де заборонена зупинка автомобіля. Якщо припустити, що в постанові встановлено місце вчинення правопорушення, то як вбачається з матеріалів фіксації події 19.10.2020, наданих відповідачем, а саме фото розташування зроблених інспектором перед тимчасовим затриманням, автомобіль розташований до підняття дороги у місці перетину над залізничною колією з правого краю проїзної частини, що має три полоси руху в одному напрямку та до пролітних споруд мосту. Важливим є також той факт, що автомобіль в місці його зупинки по вул. Л.Толстого, 59 в м. Києві, не створював жодних суттєвих перешкод дорожньому руху або руху транспорту так само, як і не створював загрозу безпеці руху, що є обов`язковими умовами, за яких може здійснюватися тимчасове затримання транспортного засобу. Будь-яких доказів які б свідчили про протилежне, а саме пояснення свідків, фото матеріали, з яких можна зробити беззаперечні висновки, що автомобіль дійсно створює загрозу безпеці руху відповідачем до постанови не надано. Просить суд визнати протиправними дії головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району Департаменту транспортної інфраструктури Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Стотланд Артема Леонідовича, щодо застосування 19.10.2020 адміністративного стягнення до ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Постанову АС № від 19.10.2020 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст.122 КУпАП, скасувати.

Відповідачем Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, а також не визнає обставин порушення прав позивачки, на які вона посилається. Так, предметом позову ОСОБА_1 є: - визнання протиправними дій головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Стотланд Артема Леонідовича щодо застосування 19.10.2020 року адміністративного стягнення до ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП; -скасування постанови АС № від 19.10.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Позивачка посилається на обставину порушення її прав, а саме: винесення такої, що винесена з порушенням чинного законодавства та такої, що підлягає скасуванню, постанови. Таким чином, позивачкою підтверджується факт зупинки приналежного їй транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_2 , 19 жовтня 2020 року за адресою, зазначеній в оскаржуваній постанові. Натомість, позивачка не згодна із тим, що в постанові не зазначено - де саме було зупинено приналежний їй транспортний засіб. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо - попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган. Відповідач просить при ухваленні рішення врахувати той факт, що позивачкою не заперечується факт зупинки приналежного їй транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_2 , на естакаді по вул. Льва Толстого, 59 в м. Києві, а, відповідно до частини першої статті 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Позивачка посилається на те, що інспектором не конкретизовано місце, де позивачка залишила свій транспортний засіб. Відповідач зазначає, що в постанові серія АС № від 19 жовтня 2020 року, винесеній головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2 зазначено, що транспортний засіб зупинено на естакаді, мості, шляхопроводі або під ним чи у тунелі, чим порушено п. 15.9 в) Правил дорожнього руху, що цілком відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Окрім того, із доданих до відзиву на позовну заяву матеріалів фотофіксації вбачається, що позивачкою залишено свій транспортний засіб на естакаді, що є очевидним та чітко відображено на доданих відповідачем світлинах. Позивачка стверджує, що з фотографій вбачається, що приналежний їй транспортний засіб зупинено до пролітних споруд мосту, однак з наданих відповідачем матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що позивачка зупинила приналежний їй транспортний засіб на естакаді, пролітні споруди мосту є частиною мостової споруди. Відповідач звертає увагу суду, що позивачка залишила свій транспортний засіб на естакаді і цим створила загрозу безпеці руху, перешкоди дорожньому руху. Головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Стотландом А.Л. у межах наданих йому повноважень правомірно накладено адміністративне стягнення на позивачку у відповідності до частини третьої статті 122 КУпАП за порушення пункту 15.9.в Правил дорожнього руху, яким забороняється зупинка на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях. Щодо твердження позивачки про незазначення конкретного місця порушення ним правил дорожнього руху, а саме - моста, шляхопровода, естакади, тунелю чи під ним, відповідач зазначає, що відповідно до п. 15.9 зупинка забороняється згідно із переліком підпунктів даного пункту. Зокрема, підпунктом в) даного пункту Правил дорожнього руху зупинка забороняється на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях. Із зазначених матеріалів фотофіксації є очевидним, що приналежний позивачці транспортний засіб розташований таким чином на проїзній частині дороги, а саме - на естакаді, що створювало перешкоду дорожньому руху та загрозу безпеці руху іншим транспортним засобам, які були вимушені змінювати траєкторію руху задля уникнення аварійних ситуацій. Окрім того, очевидиним є те, що приналежний позивачці транспортний засіб створював обмежену оглядовість. Зокрема, водії транспортних засобів, які мали би рухатись по даній смузі руху, на якій позивачка залишила свій транспортний засіб, були позбавлені даної можливості, вимушені були змінювати траєкторію руху, перед цим здійснивши повну зупинку транспортного засобу та, впевнившись у безпеці руху при здійсненні об`їзду приналежного позивачці транспортного засобу, тільки потім рухатись в попутному напрямку вже вимушено змінивши ряд даної смуги руху, тобто, вимушені порушувати Правила дорожнього руху. Також наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що дії інспектора з паркування транспортних засобів щодо здійснення огляду та тимчасового затримання транспортного засобу відповідали вимогам законодавства України, а також були спрямовані на дотримання безпеки дорожнього руху. Відповідач зазначає, що фотофіксація правопорушення здійснювалась за допомогою технічного засобу Sigma X-treme PQ53, CammPro 1826. Водночас, на вказаний пристрій наявна Декларація про відповідність, копію якого відповідач приєднує до відзиву. З огляду на викладене, фотофіксація адміністративного правопорушення здійснена належним технічним засобом. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що як вбачається з долучених до справи фото-матеріалів до постанови про адміністративне правопорушення, автомобіль знаходився до підняття дорожнього полотна та до огороджувальних (пролітних) елементів можливої естакади. Таким чином, доводи відповідача, що не важливо в якому із заборонених місць був зупинений транспортний засіб, так само, що він був зупинений на естакаді не підтверджуються матеріалами справи. Відповідач, стверджуючи про зупинку її транспортного засобу на естакаді, не надає жодних доказів, крім тих, які вже наявні у справі. Приєднані до справи фото-матеріали до постанови про адміністративне правопорушення ще раз підтверджують доводи, що автомобіль стоїть до початку інженерної споруди. Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що місце розташування на фотоматеріалах автомобіля саме на естакаді. Разом з тим, стверджуючи про створення аварійності для транспортних засобів інших учасників дорожнього руху. відповідач не надає жодних доказів, перелічуючи (перебираючи) всі можливі варіанти аварійних ситуацій, які можуть існувати під час дорожнього руху, таким чином підтверджуючи суто суб`єктивну думку інспектора. Фото-матеріали наявні у справі та загальнодоступні он-лайн карти вулиці, підтверджують наявність трьох смуг для руху в одному напрямку, світлини додатково підтверджують факт вільного руху транспортних засобів, який відбувається в момент без будь-яких аварійних ситуацій, наведених представником у відзиві. Крім того, автомобіль розташований на проїзній частині таким чином (крайнє праве положення) що не тільки не створює перешкод і аварійність, а й дозволяє вільно рухатись цією смугою, що підтверджено світлинами відповідача. Таким чином, заперечення відповідача щодо створення аварійної ситуації зазначеним транспортним засобом спростовуються матеріалами справи. На фото розташування автомобіля з передньої частини, що було зроблено о 12:02 19.10.2020, так само вбачається, що зліва від автомобіля наявний тротуар, за яким знаходяться зелені насадження, тобто відсутні ознаки наявності складових інженерних споруд, які б свідчили про таку зупинку саме на естакаді. Вважає позов обґрунтованим.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не забезпечив явку свого представника, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу за відсутності їх представника, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд дослідивши докази по справі вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2020 року інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Стотландом Артемом Леонідовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія АС № відповідно до якої ОСОБА_1 19 жовтня 2020 року 12год.10хв. на (в) вул. Толстого Льва 59, в м. Києві зупинила транспортний засіб MITSUBISHI LANCER 1.3 номерний знак НОМЕР_1 на естакаді, мості, шляхопроводі або під ними чи у тунелі, чим порушила пункт 15.9, в) Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. В постанові також зазначено, що технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення: Sigma X-treme PQ53, CammPro 1826.Постановлено застосувати адміністративне стягнення до ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510грн.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як передбачено ч.1 статті 219 КУпАП, виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування (ч.3 статті 219 КУпАП).

Відповідно до Положення про Департамент транспортної інфраструктури Київської міської ради (КМДА), затвердженого розпорядженням виконавчого органу КМР (КМДА) 19 листопада 2018 року № 2089 (із змінами), Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) є структурним підрозділом виконавчого органу КМР (КМДА). Пунктом 5 Положення передбачені завдання Департаменту, а п.7 - повноваження інспекторів паркування.

Функції Департаменту транспортної інфраструктури - це: участь у формуванні та реалізації у м. Києві державної політики в галузі дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; впровадження заходів щодо сприяння розвитку, вдосконаленню та організації ефективного функціонування інфраструктури дорожньо-транспортного комплексу міста, телекомунікаційних мереж та мереж зв`язку загального користування; проведення єдиної політики в питаннях розвитку підприємств дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; надання пропозицій, розробка та впровадження заходів щодо покращення інвестиційного клімату для залучення коштів у розвиток інфраструктури дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; забезпечення організації обслуговування населення підприємствами дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; розробка і забезпечення організації реалізації цільових програм; створення та експлуатація інформаційних систем та систем управління на транспорті.

Інспектори з паркування - це державні службовці, які виконують функції держави.

Інспектори з паркування мають право наклади адміністративні стягнення на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектори з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Мета роботи інспекторів з паркування: зменшення середньої тривалості стоянки автомобіля; звільнення вулиць від хаотичного паркування автомобілів (розвиток паркувального простору); зниження кількості автомобілів в центрі міста; розвиток інфраструктури пішохідних зон і велодоріжок, а також громадського транспорту; профілактична і роз`яснювальна робота з водіями транспортних засобів. Функціональні обов`язки інспекторів з паркування: інспектування вулиць на предмет виявлення порушення правил зупинки, стоянки, у тому числі неоплати вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування; здійснення фіксації порушень правил зупинки, стоянки, паркування, в тому числі несплату послуг паркування у режимі фотозйомки (відеозапису); встановлення особи, відповідальної за порушення правил паркування; розміщення на лобовому склі транспортного засобу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності; винесення постанови по справам про адміністративні правопорушення за порушення стоянки та зупинки, правил паркування; внесення інформації про адміністративні правопорушення до відповідних реєстрів.

Також інспектори здійснюють фотофіксацію (відеозапис) порушень ПДР в розділі стоянки, зупинки, та притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, інспектор з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Стотланд А.Л. наділений повноваженнями наклади адміністративні стягнення на підставі КУпАП.

У відповідності до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У примітці ст. 122 КУпАП роз`яснено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент його вчинення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмежень швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки і стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, - юридична або фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

У відповідності до п.1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підпунктом в) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП визначено, що розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно з статтею 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

У відповідності до п. 1.10 ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що естакада - інженерна споруда для руху транспортних засобів та (або) пішоходів, підняття однієї дороги над іншою у місці їх перетину, а також для створення дороги на певній висоті, яка не має з`їздів на іншу дорогу.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом "в" пункту 15.9. Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка забороняється на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях.

Згідно п. 7 Порядку № 990 у разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, інспектор з паркування складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, а якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, інспектор з паркування не складає зазначений акт і не здійснює тимчасове затримання транспортного засобу, але виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до суду було надано фотознімки, які зроблені технічним засобом Sigma X-treme PQ53, на вказаний пристрій відповідачем подано Декларацію про відповідність від 09.07.2018 року.

Відповідно до ч.1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

З наданих позивачкою фотографій, а також з фотографії, доданої до відзиву, суд установив, що зображена на фотографіях інженерна споруда, на якій позивачка здійснила зупинку, належним їй транспортним засіб MITSUBISHI LANCER 1.3 номерний знак НОМЕР_1 є не естакадою, а заїздом на міст, отже є конструктивним елементом мосту, (зокрема це вбачається з фото, що містять в ряд декілька автомобілів припаркованих позаду автомобіля позивача, з фото вбачається, що дорожнє покриття розміщено з підвищенням ще за декілька метрів до місця розташування автомобіля позивачки, оскільки, виїзд на міст під яким розміщено залізничне покриття, простягається не на один кілометр). Однак це не впливає на кваліфікацію правопорушення, вчиненого нею, та на законність оскаржуваної постанови, оскільки це діяння охоплюється однією й тією самою нормою - п. 15.9 в) ПДР України, яка забороняє зупинку як на естакадах, так і на мостах. Отже, складаючи постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, інспектор діяв у межах наданих йому повноважень, правильно кваліфікував вчинене нею діяння, і відповідно до вимог ст. 283 КУпАП правильно зазначив нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Позивач зазначає, що відповідальність за ст. 122 КУпАП настає виключно у випадку наявності перешкоди дорожнього руху або загрозі безпеки дорожнього руху. Розділом 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Доводи позивачки, що навіть в тому разі, якщо інженерна споруда для транспортних засобів, на якій був припаркований її автомобіль, є шляхопроводом, то згідно з ПДР України на шляхопроводі, де є не менше трьох смуг руху, зупинка чи стоянка дозволяється не більше 5 хвилин є помилковим тлумаченням пунктів п. 1.10, 15.1, 15.2, 15.4 та 15.9 в) ПДР України, оскільки пункт 15.9 в) виключає застосування пункту 15.4 ПДР України.

Таким чином, суд не приймає посилання позивача щодо відсутності перешкоди дорожнього руху або загрозі безпеки дорожнього руху. При цьому, місце розташування транспортного засобу позивача не має жодних ознак спеціально відведеного майданчика для паркування.

Також, щодо посилання позивача, як на підставу скасування постанови, суперечності в місці вчинення правопорушення, варто зазначити, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не спростовує здійсненого ним адміністративного правопорушення. Окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 753/4366/17, від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16, від 14.08.2018 у справі № 826/15341/15.

При цьому, суд зазначає, що доказів неправомірної поведінки інспектора позивачем не надано, а судом не встановлено, тому, приймаючи оскаржувану постанову, інспектор з паркування діяв правомірно, реалізовувавши свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Інших доказів або пояснень, які б підтверджували факт протиправності прийняття відповідачем спірної постанови, до суду не надавалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Ст. 9 ч.2 КАС України передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність своїх рішень, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було вчинено порушення п.п. в п. 15.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи те, що складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, за порушення законодавства у сфері паркування міста Києва є складовою частиною виконання посадовою особою Інспекції з паркування своїх обов`язків, передбачених Положенням про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); власником транспортного засобу MITSUBISHI LANCER 1.3 державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 особа, щодо якої складено постанову, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, зафіксоване фотозйомкою (із зазначенням дати, часу місця розташування транспортного засобу) вказаних обставин, суд дійшов висновку про правомірність і законність винесеної відповідачем постанови.

Тому суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286 КАС України, ст. 7, 14-2, 122, 245, 251, 252, 254, 256, 258, 276, 279-1, 283, 284 КУпАП, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза