Справа № ЗД/380/5/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року

м. Київ

справа № ЗД/380/5/23

адміністративне провадження № К/990/25749/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Соколова В.М.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу №ЗД/380/5/23

за заявою Львівського комунального автотранспортного підприємства №1

про забезпечення позову до подання позовної заяви

за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року (головуючий суддя: Коморний О.І.)

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2023 року (головуючий суддя: Кухтей Р.В., судді: Нос С.П., Шевчук С.М.)

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

10 лютого 2023 року Львівське комунальне автотранспортне підприємство №1 (далі також - «ЛК АТП №1») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просило суд:

- забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №82 від 6 лютого 2023 року «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі акта» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказував, що відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 7 жовтня 2022 року №499 у період часу з 17 жовтня 2022 року до 21 жовтня 2022 року проведено позаплановий захід державного нагляду за додержанням ЛК АТП №1 ліцензійних умов. За підсумками перевірки складено Акт №11 від 21 жовтня 2022 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за додержанням ліцензіатом вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

У ході перевірки на підтвердження дотримання підпункту 3 пункту 10 Ліцензійних умов було надано оригінали 243 посвідчень водія підприємства про проходження медичної підготовки за формою №143-0, яка передбачена Порядком медичної підготовки водіїв та кандидатів у водії транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 листопада 1997 року №339 (надалі - «Порядок»).

У пункті 3.3. Опису виявлених порушень вимог законодавства Акту від 21 жовтня 2022 року №11 вказано підпункт 3 пункту 10 Ліцензійних умов: виявлено, що ліцензіат допускає водіїв для роботи на внутрішніх перевезеннях пасажирів автобусами без проходження періодичного навчання методів надання першої до медичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод, а саме: з 427 водіїв у 184 водіїв відсутні сертифікати. На думку посадових осіб Укртрансбезпеки, які здійснювали державний нагляд (контроль), ЛК АТП №1 пред`явило належні документи на підтвердження дотримання вимог підпункту 3 пункту 10 Ліцензійних умов, а саме посвідчення водія підприємства про проходження медичної підготовки за формою №143-0, однак такі були надані не на всіх водіїв, зокрема, відсутні 184 посвідчення.

Заявник указував, що законодавством передбачений документ під назвою «посвідчення», а не «сертифікат», як це зазначено у Акті від 21 жовтня 2022 року №11.

Також заявник зазначав про те, що за результатами позапланової перевірки Укртрансбезпекою прийнято розпорядження від 24 жовтня 2022 року №125/2022 щодо усунення порушень, виявлених під час проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за додержанням ліцензіатом вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, яким зобов`язано ЛК АТП №1 усунути виявлені порушення у строк до 19 грудня 2022 року.

У цьому контексті заявник вказував, що листом від 16 грудня 2022 року ЛК АТП №1 повідомило Укртрансбезпеку про усунення порушень згідно вимог розпорядження, у тому числі, про забезпечення проведення періодичного навчання водіїв методів надання першої домедичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод. ЛК АТП №1 усунуло порушення, що визначені в Акті від 21 жовтня 2022 року №11, зокрема, всі водії підприємства (454 осіб) отримали посвідчення водія підприємства про проходження медичної підготовки» за формою №143-0.

Надалі відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 17 січня 2023 року №36 в період часу з 30 січня 2023 року до 1 лютого 2023 року проведено повторний позаплановий захід державного нагляду за додержанням ЛК АТП №1 ліцензійних умов. За підсумками перевірки складено Акт №2 від 1 лютого 2023 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за додержанням ліцензіатом вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

У ході перевірки ЛК АТП №1 пред`явило 454 оригінали посвідчення водія підприємства про проходження медичної підготовки за формою №143-0. Однак, на думку Укртрансбезпеки, пред`явлені посвідчення не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки водії підприємства повинні були мати довідки, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року №1115, а не наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 листопада 1997 року №339.

Заявник зазначав, що серед опису виявлених порушень (сторінка 20-21 Акту №2 від 1 лютого 2023 року), у тому числі вказано порушення вимог підпункту 3 пункту 10 Ліцензійних умов, а саме: виявлено, що ліцензіат допускає 454 водія для роботи на внутрішніх перевезеннях пасажирів автобусами без проходження періодичного навчання методів надання першої домедичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод, а саме: довідки не відповідають встановленим вимогам згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року №1115. Водночас Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року №1115 передбачено документ під назвою «посвідчення», а не «довідка».

За результатами заходу держаного нагляду Укртрансбезпекою також складено Акт №2/1 від 1 лютого 2023 року про повторне порушення ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

У пункті 1 Акту №2/1 від 1 лютого 2023 року зазначено про те, що виявлено, що ліцензіат допускає 454 водія для роботи на внутрішніх перевезеннях пасажирів автобусами без проходження періодичного навчання методів надання першої домедичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод, а саме: довідки не відповідають встановленим вимогам згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року №1115. У графі Акту «зазначення розпорядчого документа, у якому було попереднє порушення з посиланням на відповідне порушення Ліцензійних умов» вказано Акт від 21 жовтня 2022 року №11.

Заявник зазначав, що з огляду на вказане виникла ситуація, що на думку посадових осіб Укртрансбезпеки, які проводили захід державного нагляду (контрою) у період часу з 17 жовтня 2022 року до 21 жовтня 2022 року, посвідчення водія підприємства про проходження медичної підготовки за формою №143-0, відповідають вимогам Ліцензійних умов, а на думку посадових осіб Укртрансбезпеки, які проводили захід державного нагляду (контрою) в період часу з 30 січня 2023 року до 1 лютого 2023 року, посвідчення водія підприємства про проходження медичної підготовки за формою №143-0 не відповідають вимогам Ліцензійних умов.

Заявник стверджував, що не допускав повторності порушення підпункту 3 пункту 10 Ліцензійних умов, оскільки в Акті №11 від 21 жовтня 2022 року не вказувалось про те, що надані посвідчення не відповідають встановленим вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року №1115, та на час повторної перевірки підприємства такі посвідчення були у всіх водіїв.

Також заявник зазначав, що 6 лютого 2023 року Державна служба України з безпеки на транспорті прийняла наказ № 82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта».

Згідно з пунктом 1 наказу від 6 лютого 2023 № 82 Державна служба України з безпеки на транспорті анулювала ліцензію повністю Львівському комунальному автотранспортному підприємству №1 (), серії АЕ № 573198, що діє з 25 травня 2012 року, на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, внутрішні перевезення пасажирів на таксі, внутрішні перевезення пасажирів автобусами та міжнародні перевезення пасажирів автобусами; місцезнаходження юридичної особи: 79066, Львівська обл., м. Львів, вул. Ґрунтова, буд. 1 Б. Підстава: Акт про повторне порушення ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 1 лютого 2023 року №2/1.2.

У цьому контексті заявник вказував, що очевидними є ознаки протиправності наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 6 лютого 2023 року №82 та порушення прав й інтересів ЛК АТП №1, тому підприємство звертатиметься з позовом про визнання протиправним та скасування цього наказу.

Заявник зауважував, що ЛК АТП №1 створене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 7 листопада 1995 року № 652, підпорядковане департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, є найбільшим автобусним перевізником у Львівській МТГ, обслуговує 30 автобусних маршрутів, що складає у відсотковому показнику 51% від загальної кількості маршрутів Львівської МТГ, частка перевезення пасажирів Львівської МТГ становить 71,6%. ЛК АТП №1 здійснює внутрішні перевезення пасажирів автобусами на підставі ліцензії серії АЕ №573198, що діє з 25 травня 2012 року.

Крім цього, заявник наголошував, що ЛК АТП №1 має мобілізаційне завдання з перевезення населення пасажирським автомобільним транспортом і у воєнний час відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 грудня 2018 року №1043-0039 та розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 5 червня 2019 року №22т на підприємстві розроблений мобілізаційний план та укладено договір з обласною державною адміністрацією на виконання мобілізаційного завдання від 20 червня 2019 року №15.

Заявник зазначав, що для здійснення пасажирських перевезень ЛК АТП №1 задіяно 285 автобусів. У власності підприємства, серед іншого, наявні нові низькопідлогові автобуси великого класу пасажиромісткістю 100 чол., зокрема, 115 автобусів марки ЕЛЕКТРОН А18501 (український виробник), 100 автобусів марки МАЗ 203069, 20 автобусів середнього класу марки АТАМАН. Одночасно з цим ЛК АТП №1 проводить тендерну процедуру за рахунок коштів Європейського інвестиційного банку на постачання нових низькопідлогових автобусів, довжиною 12 м на загальну суму до 12 млн евро, без ПДВ.

Заявник звертав увагу, що в умовах правового режиму воєнного стану, крім пасажирських перевезень на автобусних маршрутах Львівської МТГ, підприємство задовольняє потреби Збройних Сил України, здійснює безкоштовне перевезення військовослужбовців на підставі звернень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин та інших військових формувань, перевезення десятків - сотень тисяч внутрішньо переміщених осіб, регулярно виділяє автобуси та забезпечує перевезення, пов`язані із належною організацією поховання військовослужбовців, які загинули під час російсько-української війни (в середньому виділяється приблизно 110 автобусів в місяць), а також здійснює інші перевезення, в яких виникає потреба в інтересах захисту України.

Заявник наголошував, що їхнє підприємство надає можливість офіційно працювати і отримувати заробітну плату 686 працівникам, загальна сума податків, зборів, платежів, нарахованих, утриманих та сплачених ЛК АТП №1 до державного і місцевого бюджету, протягом звітного 2022 податкового року складає: 56386941,98 грн.

Заявник доводив, що у разі не задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку з набранням оскарженим наказом сили та анулюванням ліцензії настануть негативні наслідки для ЛК АТП №1, що створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та третіх осіб (Львівській МТГ) у зв`язку з припиненням автобусних перевезень підприємством, розірвання укладених договорів на перевезення, звільнення працівників, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також заявник стверджував, що це унеможливить виплату заробітної плати працівникам, що в свою чергу також потягне за собою несплату із доходів працівників сум податків та обов`язкових платежів до бюджету. Підприємство не зможе здійснювати розрахунок з контрагентами (постачальниками), забезпечувати ремонт та технічне обслуговування автобусів та іншого майна підприємства.

Крім цього, ЛК АТП №1 зазначало, що є орендарем виробничих будівель, споруд, технічного майданчика (матеріально-технічної бази, що використовується для господарської діяльності з перевезення пасажирів, стоянки автобусів), що розташовані у військовому гарнізоні і згідно договорів оренди, укладених з Квартирно-експлуатаційним відділом міста Львова, ЛК АТП №1 щомісяця зобов`язане сплачувати близько 310 тис грн орендної плату, несплата якої буде підставою для розірвання договорів оренди та повернення орендованого майна.

На цій основі заявник стверджував, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Вказував, що вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2023 року, заяву задоволено частково:

- застосовано заходи забезпечення позову до подання позовної заяви Львівським комунальним автотранспортним підприємством №1;

- зупинено дію пункту 1 наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 6 лютого 2023 року №82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта», яким наказано анулювати ліцензію повністю Львівському комунальному автотранспортному підприємству №1 (), серії АЕ №573198, що діє з 25 травня 2012 року, на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, внутрішні перевезення пасажирів на таксі, внутрішні перевезення пасажирів автобусами та міжнародні перевезення пасажирів автобусами; місцезнаходження юридичної особи: 79066, Львівська обл., м. Львів, вул. Ґрунтова, буд. 1 Б. Підстава: Акт про повторне порушення ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 1 лютого 2023 року №2/1.2, - до набрання законної сили відповідним судовим рішенням;

- у задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності очевидних ознак протиправності наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 6 лютого 2023 року №82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта». У цьому контексті суд зазначив, що правомірність цього наказу не може бути оцінена при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки буде вирішенням спору по суті без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову з підстав, визначених пунктом 2 частини другої статті 150 КАС України.

Водночас суд виснував, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта та подальше набрання ним чинності через 30 календарних днів з дня його прийняття, навіть при зверненні у вказаний строк заявником до суду, унеможливить ефективний захист та унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Суд також врахував, що співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками невжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб: мешканців Львівській МТГ для яких буде припинено автобусні перевезення підприємством; працівників, внаслідок розірвання укладених договорів на перевезення, для відновлення прав та інтересів яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У цьому контексті суд зазначив, що розгляд справи судом і прийняття рішення, яке не спричинить ефективного захисту та поновлення порушених прав, не буде відповідати завданням та основним засадам адміністративного судочинства, визначеним у статті 2 КАС України.

На цій основі суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Для належного захисту прав позивача суд вважав достатнім забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 1 наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 6 лютого 2023 року №82. Суд указав, що застосування подібного заходу забезпечення позову є наданням тимчасового захисту можливо порушених прав заявника та відповідає завданням, засадам та принципам адміністративного судочинства. Водночас зупинення інших пунктів наказу не є необхідним, оскільки такі права позивача не порушують.

Короткий зміст касаційної скарги та відзиву

Державна служба України з безпеки на транспорті просить Верховний Суд скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2023 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви ЛК АТП №1 про забезпечення позову.

Скаржник посилається на порушення судами норм процесуального права, зокрема приписів статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - «КАС України»).

У цьому контексті скаржник зазначає про те, що ЛК АТП №1 не надав суду доказів, які б свідчили про утруднення виконання рішення суду у подальшому, а суди фактично задовольнили позов по суті, коли зупинили дію наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 6 лютого 2023 року №82.

ЛК АТП №1 відзиву на касаційну скаргу не подало, копію ухвали про відкриття касаційного провадження отримало 6 жовтня 2023 року.

ІІ. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, у межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5 частини третьої статті 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Заяву про вжиття заходів забезпечення позову мотивовано протиправністю наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 6 лютого 2023 року №82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта».

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, врахував такі обставини.

Львівське комунальне АТП №1 здійснює внутрішні перевезення пасажирів автобусами на підставі ліцензії серії АЕ №573.198, що діє з 25 травня 2012 року.

ЛК АТП №1 обслуговує 30 автобусних маршрутів, що складає у відсотковому показнику 51% від загальної кількості маршрутів Львівської МТГ, частка перевезення пасажирів Львівської МТГ становить 71,6%.

ЛК АТП №1 має мобілізаційне завдання з перевезення населення пасажирським автомобільним транспортом і в воєнний час відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 грудня 2018 року №1043-0039 та розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 5 червня 2019 року №22т, на підприємстві розроблений мобілізаційний план та укладено договір з обласною державною адміністрацією на виконання мобілізаційного завдання №15 від 20 червня 2019 року.

Для здійснення пасажирських перевезень Львівське КАТП №1 задіяно 285 автобусів та наявні нові низькопідлогові автобуси великого класу пасажиромісткістю 100 чоловік, зокрема, 115 автобусів марки «ЕЛЕКТРОН А18501» (український виробник), 100 автобусів марки "МАЗ 203069", 20 автобусів середнього класу марки «АТАМАН».

В умовах правового режиму воєнного стану, крім пасажирських перевезень на автобусних маршрутах Львівської міської територіальної громади, ЛК АТП №1 задовольняє потреби ЗСУ, здійснює безкоштовне перевезення військовослужбовців на підставі звернень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин та інших військових формувань, перевезення внутрішньо переміщених осіб, регулярно виділяє автобуси та забезпечує перевезення, пов`язані з належною організацією поховання військовослужбовців, які загинули під час російсько-української війни (в середньому виділяється приблизно 110 автобусів в місяць), а також здійснює інші перевезення, в яких виникає потреба в інтересах захисту України.

ЛК АТП №1 надає можливість офіційно працювати та отримувати заробітну плату 686 працівникам.

Загальна сума податків, зборів, платежів, нарахованих, утриманих та сплачених ЛК АТП №1 до державного та місцевого бюджетів, протягом звітного 2022 податкового року складає 56386941,98 грн.

6 лютого 2023 року Державна служба України з безпеки на транспорті видала наказ №82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта».

Відповідно до вказаного наказу, Державна служба України з безпеки на транспорті на виконання вимог пункту 6 частини дванадцятої статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», підпунктів 4 та 5 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (зі змінами), наказала анулювати ліцензію повністю Львівському комунальному автотранспортному підприємству №1 (), серії АЕ № 573198, що діє з 25 травня 2012 року, на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, внутрішні перевезення пасажирів на таксі, внутрішні перевезення пасажирів автобусами та міжнародні перевезення пасажирів автобусами; місцезнаходження юридичної особи: 79066, Львівська обл., м. Львів, вул. Ґрунтова, буд. 1 Б. Підстава: Акт про повторне порушення ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 1 лютого 2023 року №2/1.2

Цей наказу виданий на виконання приписів пункту 6 частини дванадцятої статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Відповідно до пункту 6 частини дванадцятої статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії повністю або частково є акт про повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов. Повторним порушенням ліцензіатом ліцензійних умов вважається вчинення таким ліцензіатом протягом року з дня видання органом ліцензування розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов нового порушення однієї або більше вимог ліцензійних умов, щодо яких видавалося таке розпорядження.

Відповідно до частини сімнадцятої статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» рішення про анулювання ліцензії, прийняте на підставах, передбачених пунктами 2, 6-8 і 10 частини дванадцятої цієї статті, набирає чинності через 30 календарних днів з дня його прийняття.

Рішення Державної служби України з безпеки на транспорті про анулювання заявнику ліцензії від 6 лютого 2023 року набере чинності через 30 календарних днів з дня його прийняття.

Частиною двадцять першою статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що рішення органу ліцензування може бути оскаржено до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, суду.

Частиною дев`ятнадцятою статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що якщо ліцензіат протягом строку набрання чинності рішенням органу ліцензування про анулювання ліцензії або зупинення дії ліцензії повністю або частково подає скаргу до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, дія цього рішення органу ліцензування зупиняється (про що вноситься запис до ліцензійного реєстру) до дня внесення спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування до Реєстру розгляду скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії (бездіяльність) органу ліцензування щодо порушення законодавства у сфері ліцензування відомостей про розпорядження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування за результатом розгляду скарги Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування.

Указаний закон не містить аналогічної норми про зупинення дії рішення органу ліцензування про анулювання ліцензії у випадку звернення ліцензіата до суду на час розгляду справи судом, що за висновком суду першої інстанції ставить у нерівне становище ліцензіата, який виявив намір оскаржувати рішення органу ліцензування про анулювання ліцензії до суду, перед ліцензіатом, який оскаржує рішення органу ліцензування про анулювання ліцензії до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, у питанні зупинення дії рішення органу ліцензування на час оскарження такого рішення.

Колегія суддів вважає, що у цій справ суди слушно зауважили, що за приписами частини двадцять першої статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» рішення органу ліцензування може бути оскаржено до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, суду.

Указаний Закон передбачає можливість зупинення дії рішення органу ліцензування про анулювання ліцензії або зупинення її дії.

Так, частина дев`ятнадцята статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачає зупинення дії рішення органу ліцензування про анулювання ліцензії або зупинення дії ліцензії у разі оскарження ліцензіатом цього рішення в адміністративному порядку до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

Водночас указаний Закон не регулює питання зупинення дії рішення органу ліцензування про анулювання ліцензії або зупинення її дії у разі оскарження такого рішення до суду.

Натомість процесуальний закон передбачає можливість забезпечення позову у спосіб зупинення дії індивідуального акта (пункт 1 частини першої статті 151 КАС України).

Системний і логічний способи тлумачення наведених норм права свідчить про те, що законодавець допускає можливість зупинення дії рішення органу ліцензування про анулювання ліцензії або зупинення дії ліцензії, зокрема як захід забезпечення позову до подання позовної заяви, за наявності підстав, передбачених статтею 150 КАС України.

У випадку ЛК АТП №1 наказ Державної служби України з безпеки на транспорті №82 виданий 6 лютого 2023 року, заява про забезпечення позову подана до суду 10 лютого 2023 року, а сам позов - 22 лютого 2023 року.

На основі викладеного Суд не бачить підстав для висновку про те, що суди попередніх інстанцій задовольнили позов по суті, коли зупинили дію зазначеного наказу.

На тлі сукупності індивідуальних обставин цієї справи Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли законного й обґрунтованого висновку про те, що побоювання заявника про можливість завдання шкоди та невідворотних наслідків його правам є об`єктивними, а обставини цієї справи суттєво ускладнюють відновлення прав заявника та вказують на загрозу унеможливлення захисту його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій стосовно того, що у разі не забезпечення позову до подання позовної заяви, у зв`язку з набранням оспорюваним наказом сили та анулюванням ліцензії, для ЛК АТП №1 настануть негативні наслідки, що створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника та третіх осіб (Львівській міській територіальній громаді) у зв`язку з припиненням автобусних перевезень підприємством, розірвання укладених договорів на перевезення, звільнення працівників, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суди першої й апеляційної інстанції зробили обґрунтований висновок про те, що у межах спірних правовідносин невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта та подальше набрання ним чинності через 30 календарних днів з дня прийняття, навіть при зверненні у вказаний строк заявником до суду, унеможливить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

З урахуванням викладеного, Суд вважає, що при ухваленні судових рішень суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм процесуального права, тому касаційну скарги слід залишити без задоволення, а судові рішення належить залишити без змін.

Оскільки Верховний Суд залишає без змін судові рішення, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2023 року у справі №ЗД/380/5/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………….

……………………………….

……………………………..

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

В.М. Соколов,

Судді Верховного Суду