Справа № 500/1046/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1046/24

08 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської міської ради (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправним ненадання Тернопільської міської радою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва в межах норм безоплатної приватизації за адресою АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 , а відповідь-відмову Тернопільської міської ради від 11.01.2024 № 499/2024 в наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва в межах норм безоплатної приватизації за адресою АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 не по суті звернення, безпідставною і її скасувати;

зобов`язати надати дозвіл інваліду війни ОСОБА_1 згідно поданих документів від 26.12.2023 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва в межах норм безоплатної приватизації за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.12.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва в межах норм безоплатної приватизації за адресою АДРЕСА_1 . Протягом місяця, що передбачено для розгляду питання чинним законодавством, дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 не отримав. Листом виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 11.01.2024 № 499/2024 позивачу повідомлено про відсутність правових підстав для надання адміністративної послуги стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0600 га для ведення індивідуального садівництва за адресою вул.15 Квітня. Однак, відмова відповідача не містить передбачених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України (далі ЗК України) підстав для задоволення клопотання, перелік яких є вичерпним.

Позивач вказує, що ним подано вичерпний перелік необхідних документів, і, з врахуванням висновків необхідних постійних комісій, проект рішення про надання дозволу на його розробку оприлюднено на офіційному сайті Тернопільської міської ради за підписом голови міської ради. Дана ж відповідачем відповідь не містить посилання як на закони, яким не буде відповідати місце розташування бажаної земельної ділянки, так і на прийняті на підставі цих законів нормативно-правові акти, генеральні плани населених пунктів та іншу містобудівну документацію, схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, які затверджені у встановленому законом порядку. З огляду на необґрунтованість оскаржуваної відмови відповідача, позивач звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 28.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Тернопільською міською радою подано до суду відзив на позов. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що за результатом розгляду заяви позивача від 26.12.2023 підготовлено проект рішення міської ради "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою вул.15 Квітня (гр. ОСОБА_2 та інші)", який подано на відповідні погодження виконавчих органів ради. В ході погодження вказаного проекту рішення управлінням містобудування, архітектури та кадастру подано зауваження, так як бажане місцерозташування земельної ділянки, яку позивач бажає відвести у власність не відповідає містобудівній документації м.Тернополя. Зокрема, відповідно до Генерального плану м.Тернополя земельна ділянка, яку позивач бажає відвести у власність розташовується частково на території багатоквартирної житлової забудови та частково на території зелених насаджень, а також в межах санітарно-захисної (охоронної) зони. Враховуючи наведене, вбачається невідповідність місця розташування земельної ділянки, яку позивач бажає відвести у власність, оскільки її цільове призначення не відповідає функціональному призначення територій, котре визначене містобудівною документацією м.Тернополя, зокрема Генеральним планом м. Тернополя та Планом зонування території м. Тернополя.

Також, як на момент звернення позивача до міської ради, так станом і на сьогодні в Україні діє воєнний стан. З огляду на зміни, які внесені до ЗК України, із 07.04.2022 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації. Відтак вбачається, що заява позивача не підлягає до задоволення в силу вимог пп.5 п.27 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, у зв`язку з чим позов до задоволення не підлягає.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що 26.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва, за адресою м.Тернопіль, вул. 15 Квітня.

За результатом розгляду заяви, підготовлено проект рішення міської ради "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою вул.15 Квітня (гр. ОСОБА_2 та інші)" та подано на відповідні погодження.

Листом Тернопільської міської ради від 11.01.2024 № 499/2024 позивачу повідомлено, що в результаті опрацювання долучених до проекту графічних матеріалів і документів, управлінням містобудування, архітектури та кадастру згаданий проект рішення не погоджено, враховуючи невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації. Враховуючи вищевикладене, керуючись п.7 ст.118 ЗК України, розпорядженням міського голови від 29.01.2020 №18, повідомлено про відсутність правових підстав для надання адміністративної послуги стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0600 га для ведення індивідуального садівництва за адресою вул. 15 Квітня.

Не погодившись із відмовою органу місцевого самоврядування, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Як передбачено ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено ст.118 ЗК України.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З наведеного вбачається, що вказана законодавча норма передбачає два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: надати дозвіл або надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, а саме:

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відсутність ж рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу.

Як встановлено судом, позивач звернувся до Тернопільської міської ради із заявою від 26.12.2023 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва, за адресою м.Тернопіль, вул. 15 Квітня.

За результатом розгляду заяви, підготовлено проект рішення міської ради "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою вул.15 Квітня (гр. ОСОБА_2 та інші)" та подано на відповідні погодження.

Однак, рішення по цьому питанню Тернопільською міською радою прийнято не було.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.49 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано (ч.6 ст.49 Закону).

В силу повноважень, наданих депутату Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", депутат місцевої ради має право ухвального голосу, а не зобов`язаний віддати свій голос за підготовлений виконавчим органом проект рішення.

Даючи правову оцінку дій суб`єкта владних повноважень під час розгляду заяви від 26.12.2023 та вирішуючи питання відсутності чи наявності протиправних дій (бездіяльності) в діях відповідача суб`єкта владних повноважень, який є колегіальним органом, суд вважає за необхідне зазначити, що незважаючи на те, що законодавець наділив депутатів місцевої ради правом ухвального голосу, це не звільняє їх від обов`язку забезпечити активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, нести обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконувати їх доручення. Що в даному випадку зроблено не було.

Крім того, законодавець визначив, що рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Суд констатує, що в межах цієї адміністративної справи позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідним клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній обмежився лише направленням позивачу відповіді у формі листа від 11.01.2024 № 499/2024.

За наведеного правового регулювання, відсутність належним чином оформленого рішення Тернопільської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні, винесеному на її пленарному засіданні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Відтак, у спірних правовідносинах є протиправна бездіяльність.

Посилання ж відповідача на відсутність обставин протиправної бездіяльності Тернопільської міської ради та порушення прав позивача ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права.

Водночас Законом України від 24.03.2022 № 2145-ХІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до ЗК України.

Відповідно до пп.5 п.27 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Про те, що заява позивача від 26.12.2023 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва, за адресою м. Тернопіль, вул. 15 Квітня, не підлягає до задоволення в силу вимог пп.5 п.27 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України відповідач зазначав вже в суді у відзиві на позовну заяву, посилань на такі підстави відповідь відповідача не містить.

Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення, дії, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали їх підставою, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення, дії, бездіяльності.

При цьому, суд не спростовує обов`язку ради враховувати вимог пп.5 п.27 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, однак застосування вимог ЗК України, в даному випадку, має визначатись саме Тернопільською міською радою, а не окремими посадовими особами, які не наділені правом вирішувати по суті заяву позивача від 26.12.2023 про надання дозволу на складання проекту землеустрою.

Як передбачено п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч.4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

У свою чергу, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого дозволу без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 зазначила таке. "Щодо ефективності обраного судом апеляційної інстанції способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) Велика Палата Верховного Суду зазначає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, обставин чого судом не встановлено.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, за встановлених обставин, є визнання протиправною, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, бездіяльності Тернопільської міської ради щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.12.2023 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва, за адресою м. Тернопіль, вул. 15 Квітня, та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26.12.2023 та прийняти на пленарному засіданні сесії ради відповідне рішення за результатом її розгляду.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відповідно до ч.3 ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.12.2023 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва, за адресою м. Тернопіль, вул. 15 Квітня.

Зобов`язати Тернопільську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.12.2023 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва, за адресою м. Тернопіль, вул. 15 Квітня, та прийняти на пленарному засіданні сесії ради відповідне рішення за результатом її розгляду.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Тернопільська міська рада (місцезнаходження: вул.Листопадова, 5, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.