Справа № 460/2210/24
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2024 року м. Рівне №460/2210/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд визнати протиправним рішення відповідача 1 від 02.02.2024 №39 про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 6 років; зобов`язати відповідача 2 призначити й виплачувати позивачу з 29 січня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 6 років згідно зі ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3). Стверджує, що в с. Великий Жолудськ Володимирецького (тепер - Вараського) району Рівненської області (зона гарантованого добровільного відселення) станом на 01.01.1993 року прожила 5 років 1 місяць 22 дні, після 01.01.1993 року прожила в цій зоні 3 роки 04 місяці 19 днів. Вважає, що до неї застосовується початкова величина зниження пенсійного віку, оскільки з моменту аварії по 31 липня 1986 року проживала в зоні гарантованого добровільного відселення (що підтверджується рішенням суду) та застосовується додатково обрахунок 1 рік за 2 роки проживання/роботи, але не більше 6 років. Вважає, що має право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років, тобто в 54 роки.

29.01.2024 звернулася до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії, однак рішенням від 02.02.2024 №39 в призначенні такої пенсії позивачу було відмовлено. Просить таке рішення визнати протиправним та скасувати, зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема зазначив, що 29.01.2024 позивач зверталася із заявою та документами до територіального органу ПФУ про призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та було прийнято рішення від 02.02.2024 № 39 про відмову в призначення пенсії. Відповідач 2 погоджується з таким рішенням відповідача 1, а також зазначив, що згідно з довідкою виконавчого комітету Рафалівської селищної ради Вараського району Рівненської області № 1455 від 14.08.2032 року, позивач проживала в с. Великий Жолудськ Вараського району Рівненської області з 05.09.1969 по 23.01.1991, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Відповідно до диплому МТ №623590 позивач з 01.09.1984 по 28.03.1988 рік навчалася в Мирогощанському радгосптехнікумі. Мирогоща Друга, Дубенський район не належить до зони гарантованого добровільного відселення (чиста зона). Крім того, з поданих для призначення пенсії документів, а саме рішення Володимирецького районного суду Рівненської області по справі №556/3196/23 від 21.12.2023 встановлено факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з 12.07.1986 по 31.08.1986 включно, з 25.01.1987 по 15.02.1987, з 04.07.1987 по 12.07.1987, з 21.07.1987 по 31.08.1987, з 19.10.1987 по 09.11.1987, з 24.01.1991 по 22.02.1996, однак факт постійного проживання не підтверджується. При цьому зазначив, що Порядок № 22-1 передбачає вичерпний перелік документів, якими підтверджуються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення права громадян, що потерпіли від Чорнобильської катастрофи, на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. При цьому, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення у вказаному переліку відсутнє. З огляду на викладене, факт постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення не може бути підтверджений судовим рішенням. Оскільки позивачем не підтверджено факт проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 - не менше 3 роки, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відсутнє. Просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Відповідач 1, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвалою суду від 04.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною радою 09.02.1995.

29.01.2024 року позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та 02.02.2024 прийнято рішення №39 про відмову у призначенні пенсії.

У рішенні вказано, що вік заявника становить 54 роки 4 місяці 24 дні, період проживання (роботи) заявника на території гарантованого добровільного відселення згідно ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі закон № 796-ХІІ) станом на 01.01.1993 складає 4 роки 8 місяців 9 днів. Документами підтверджено право на зниження пенсійного віку на 5 років, тобто в 55 років. Необхідний страховий стаж становить 26 років (31-5), наявний страховий стаж особи становить 27 років 9 місяців 7 днів.

Як встановлено судом з позовної заяви, відзиву та оскаржуваного рішення, суть спору полягає в тому, що орган Пенсійного фонду вважає, що позивач має право на зниження пенсійного віку на 5 років (тобто в 55 років), позивач же вважає, що має право на зниження пенсійного віку на 6 років (тобто в 54 роки). Спору між сторонами щодо наявності у позивача необхідного страхового стажу немає, відповідач не заперечує обставин щодо того, що позивач має більше 27 років страхового стажу.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV. Так, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Так, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсійний вік знижується на 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки*) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Тобто, для зниження пенсійного віку на 6 років слід перевірити дотримання умов: 1) чи є особа потерпілою від Чорнобильської катастрофи; 2) чи особа постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює в зоні гарантованого добровільного відселення; 3) чи станом на 1 січня 1993 року особа прожила або відпрацювала у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років; для розрахунку кількості років зниження пенсійного віку слід встановити, чи 4) чи проживала або постійно працювала особа в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року; та 5) загальну кількість років проживання особи в зазначеній зоні.

ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 3 серія НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, позивач з 02.11.2023 проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", АДРЕСА_1 відносяться до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно оскаржуваного рішення, позивач станом на 01.01.1993 прожила в зоні гарантованого добровільного відселення 4 роки 8 місяців 9 днів.

Щодо застосування початкової величини зниження пенсійного віку суд зазначає таке. Згідно довідки Мирогощанського аграрного фахового коледжу від 03.10.2023 № 622, ОСОБА_2 навчалася в Мирогощанському радгоспі-технікумі на денній формі навчання по спеціальності «Агрономія» з 01.09.1984 по 31.03.1988. Другий курс другий семестр тривав з 17.02.1986 по 11.07.1986 року, літні канікули з 12.07.1986 по 31.08.1986. Водночас, рішенням Володимирецького районного суду від 21.12.2023 у справі № 556/3169/23, яке набрало законної сили 23.01.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115973063) встановлено, що ОСОБА_1 12.07.1986 по 31.08.1986 включно проживала в селі Великий Жолудськ Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи, що рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 з 12.07.1986 по 31.08.1986 включно проживала в селі Великий Жолудськ Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, а відповідно до примітки до частини першої ст. 55 Закону № 796-ХІІ, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, суд дійшов висновку, що позивачу повинна встановлюватися початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки, оскільки вона в період з 12.07.1986 по 31.07.1986 проживала в населеному пункті, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення.

Щодо загального періоду проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення суд зазначає, що відповідно до довідки Рафалівської селищної ради від 14.08.2023 № 1455, ОСОБА_1 з 05.09.1969 по 23.01.1991 була зареєстрована та проживала в селі Великий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області. Рішенням Володимирецького районного суду від 21.12.2023 року №556/3196/23 встановлено факт проживання ОСОБА_1 в період з 12.07.1986 по 31.08.1986 (50 днів), з 25.01.1987 по 15.02.1987 (21 день), з 04.07.1987 по 12.07.1987 (9 днів), з 21.07.1987 по 31.08.1987 (41 день), з 19.10.1987 по 09.11.1987 (21 день), з 24.01.1991 по 22.02.1996 (5 років 0 місяців 29 днів) в селі Великий Жолудськ Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області.

Крім того, згідно архівних довідок трудового архіву Володимирецької селищної ради від 18.05.2023 № 468/04-02, від 18.05.2023 № 469/04-02, копії трудової книжки, позивач в період з 17.05.1988 по 27.10.1988 працювала в колгоспі імені Фрунзе, що розташований в с.Ромейки Володимирецького району (зона гарантованого добровільного відселення), а в період з 13.04.1989 по 22.02.1996 в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що був в селі Великий Жолудськ Володимирецького району (зона гарантованого добровільного відселення). Згідно довідки Рафалівської селищної ради від 14.08.2023 року № 1455, позивач була зареєстрована в с.Великий Жолудськ по 23.01.1991.

А відтак, з наявних у справі документів суд встановив таке: після 26.04.1986 до 31.12.1986 позивач прожила в населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення 50 днів (рішення Володимирецького районного суду від 21.12.2023 року №556/3196/23);

у 1987 році 92 дні (рішення Володимирецького районного суду від 21.12.2023 року №556/3196/23);

у 1988 році - 8 місяців 29 днів (після закінчення навчання 31.03.1988 до 31.12.1988 довідка Мирогощанського аграрного фінансового коледжу від 03.10.2023 №622, архівні довідки трудового архіву Володимирецької селищної ради, трудова книжка позивача, довідка Рафалівської селищної ради);

з 01.01.1989 по 22.02.1996 7 років 1 місяць 21 день (архівні довідки трудового архіву Володимирецької селищної ради, трудова книжка позивача, довідка Рафалівської селищної ради, рішення Володимирецького районного суду від 21.12.2023 року №556/3196/23).

Крім того, згідно витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 з 02.11.2023 по даний час зареєстрована в с.Чучеве (хутір Страхолин, буд.3) Вараського району Рівненської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

А відтак, враховуючи загальний період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення та те, що позивач має право на початкову величину зниження пенсійного віку (3 роки), суд дійшов висновку, що позивач має право на зниження пенсійного віку на 6 років (3 роки початкова величина та на 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи).

Суд зауважує, що другою обов`язковою умовою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII є наявність у особи відповідного страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Водночас, відповідачами не заперечується та не ставиться під сумнів, що у позивача наявний страховий стаж 27 років 9 місяців 7 днів, необхідний для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Таким чином, в силу вимог Закону №796-XII та Закону №1058-ІV позивач набув право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову в призначенні пенсії є протиправним та порушує гарантоване державою право позивача на пенсійне забезпечення.

Отож, судом встановлено, що позивач досягнув віку, визначеного статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з врахуванням зменшення, проживав необхідну кількість років в зоні гарантованого добровільного відселення для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та має необхідний страховий стаж для призначення пенсії.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо необхідності для повного відновлення порушеного права позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплачувати позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку.

При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Сумській області. А відтак, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Рівненській області позивачу слід відмовити.

Відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивачу 54 роки виповнилося 05.09.2023 року, а з заявою про призначення пенсії та необхідними документами позивач звернулася 29.01.2024, то пенсія зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинна бути призначена позивачу з дня звернення 29.01.2024.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, який прийняв спірне рішення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 02.02.2024 №39 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 29 січня 2024 року.

В задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08 квітня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43,м. Суми,Сумська обл.,40009, ЄДРПОУ/РНОКПП 21108013)

Суддя С.М. Дуляницька