Справа № 600/6578/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/6578/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, у зв`язку із звільненням 08.02.2023 з Національної поліції України, за період проходження служби в Національній поліції України з 07.11.2015 до 31.12.2022;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, у зв`язку із звільненням 08.02.2023 з Національної поліції України, за період проходження служби в Національній поліції України з 07.11.2015 до 31.12.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 07.11.2015 до 08.02.2023 він проходив службу в Національній поліції України. Згідно наказу Національної поліції №26о/с від 07.11.2015 його було призначено на посаду заступника начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області - начальника слідчого управління. На вказаній посаді він проходив службу до 01.12.2016. В подальшому, 01.12.2016, у зв`язку з організаційно-штатними змінами, згідно наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №198о/с від 01.12.2016, він був призначений на посаду заступника начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області - начальника слідчого управління. Наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 07.02.2023 №42о/с відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" його з 08.02.2023 звільнено зі служби в поліції.

Позивач вказував, що після його звільнення зі служби в Національній поліції України, ГУНП в Чернівецькій області провело із ним частковий розрахунок при звільненні, не нарахована і не виплачена грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічних як основних так і додаткових оплачуваних відпусток за період часу з 07.11.2015 до 31.12.2022.

У зв`язку із цим, позивач звертався до відповідача із відповідною заявою. Проте, відповідачем було відмовлено у її задоволенні, з посиланням на те, що правових підстав для нарахування та виплати йому грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за зазначений ним період немає.

Вказану відмову, позивач вважає незаконною та такою, що порушує його права і законні інтереси, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження позивача щодо здійснення виплати компенсації за невикористані дні відпустки не в році звільнення є безпідставними та суперечать чинному законодавству.

Зазначав, що відповідно до вимог Закону №580-VIII та Порядку та умов виплати грошового забезпечення, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки та попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Разом із цим відповідач посилався на те, що звернення позивача до суду з вимогою про виплату компенсації за 220 днів невикористаної ним відпустки є передчасною, оскільки позивач не звертався до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з приводу внесення змін до наказу про звільнення в частині заміни 4 доби на 220 діб невикористаної відпустки. Відповідач наголошував на тому, що в наказі Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 07.02.2023 №42 о/с зазначено, що кількість днів невикористаної щорічної відпустки за час відпрацьованої частини календарного року становить 4 доби.

Не погоджуючись із відзивом на позовну заяву, позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач вказував, що аргументи відповідача стосовно того, що при вирішенні у даному випадку спірних правовідносин нібито необхідно застосовувати норми спеціального законодавства, а не приписи КЗпП України і Закону України "Про відпустки", то такі, з огляду на практику Верховного суду, є безпідставними.

Щодо передчасності, на думку відповідача, звернення до суду із даною вимогою, позивач вказував, що такі висновки є помилковими та звертав увагу на те, що 02.10.2023 ним була подана заява до ГУНП в Чернівецькій області з проханням нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за період з 07.11.2015 до 31.12.2022, про які ГУНП в Чернівецькій області зазначило у своїй відповіді від 29.09.2023, відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України "Про відпустки" та ч.1 ст.83 КЗпП України.

Ухвалою судді Боднарюка О.В. від 06.10.2023 заяву судді Боднарюка О.В. про самовідвід задоволено. Дану адміністративну справу №600/6578/23-а передано до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою судді Григораша В.О. від 09.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив та відповідь на відзив, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.01.2008 позивач з 07.11.2015 по 08.02.2023 проходив службу в Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 07.02.2023 №42 о/с "По особовому складу", наказано:

відповідно до статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнити зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 за станом здоров`я (через хворобу) полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника ГУНП в Чернівецькій області - начальника слідчого управління, з 08 лютого 2023 року.

Стаж служби в поліції становить: 35 років 00 місяців 01 день.

Стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції становить: 35 років 00 місяців 01 день.

Стаж служби в поліції в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) становить 00 років 02 місяці 04 дні.

Вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах) становить: 35 років 02 місяці 05 днів.

Кількість днів невикористаної щорічної відпустки за 2023 рік за відпрацьований період складає: 4 доби.

Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 01.02.2023, подання начальника ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції ОСОБА_2 від 06.02.2023 та свідоцтва про хворобу ДУ "ТМО МВС України по Чернівецькій області" від 06.02.2023 №46/с.

Як слідує із матеріалів справи, позивач звертався до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області із завою, в якій просив нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за період з 07.11.2015 до 31.12.2022.

Листом від 29.09.2023 №3391/123/12/01-2023 Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що його вислуга років у календарному обчисленні станом на 07.11.2015 становила: 27 років 09 місяців 00 днів.

Відповідно до статті 93 Закону України "Про Національну поліції" тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить 30 календарних днів та за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більше як п`ятнадцять календарних днів.

Повідомлено про те, що в період з 07.11.2015 по 08.02.2023 ним були використані наступні дні відпусток:

- за 2015 рік - залишок невикористаної відпустки складає 4 доби;

- за 2016 рік - 16 діб щорічної основної оплачуваної відпустки (наказ ГУНП в Чернівецькій області від 21.07.2016 №105 о/с). Залишок невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016 рік складає 14 діб та додаткової оплачуваної відпустки 15 діб:

- за 2017 рік - 15 діб щорічної основної оплачуваної відпустки (наказ ГУНП в Чернівецькій області від 31.08.2017 №130 о/с); 9 діб щорічної основної оплачуваної відпустки (наказ ГУНП в Чернівецькій області від 06.09.2018 №143 о/с). Залишок невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2017 рік складає 6 діб та додаткової оплачуваної відпустки 15 діб:

- за 2018 рік - 15 діб щорічної основної оплачуваної відпустки (наказ Г`УНГІ в Чернівецькій області від 29.08.2019 №123 о/с). Залишок невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік складає 15 діб та додаткової оплачуваної відпустки 15 діб:

- за 2019 рік - 2 доби щорічної основної оплачуваної відпустки (наказ ГУНИ в Чернівецькій області від 25.06.2020 №112 о/с); 15 діб щорічної основної оплачуваної відпустки (наказ ГУНП в Чернівецькій області від 20.08.2020 №59 о/с). Залишок невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік складає 13 діб та додаткової оплачуваної відпустки 15 діб:

- за 2020 рік - 9 діб щорічної основної оплачуваної відпустки (наказ ГУНП в Чернівецькій області від 17.06.2021 №108 о/с). Залишок невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік складає 21 добу та додаткової оплачуваної відпустки 15 діб;

- за 2021 рік - 14 діб щорічної основної оплачуваної відпустки (наказ ГУНП в Чернівецькій області від 27.10.2022 №298 о/с); 4 доби щорічної основної оплачуваної відпустки наказ ГУНП в Чернівецькій області від 24.11.2022 №310 о/с). Залишок невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік складає 12 діб та додаткової оплачуваної відпустки 15 діб;

- за 2022 рік - відпустка не надавалась, невикористано 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.

Проінформовано, що тривалість чергової відпустки у році звільнення зі служби в поліції обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Кількість днів невикористаної щорічної відпустки за 2023 рік за відпрацьований період складає 4 доби.

30.09.2023 позивач звернувся до відповідача із завою, в якій просив повідомити чи компенсувались йому залишки невикористаних відпусток у період з 2015 по 2022 рік включно.

Листом від 02.10.2023 №1175 Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що згідно наказу ГУНП в Чернівецькій області від 07.02.2023 №42 о/с йому нараховано та виплачено грошову компенсацію за 4 дні невикористані в році звільнення відпустки за 2023 рік. Повідомлено, що підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2015 -2022 роки відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, у зв`язку із звільненням 08.02.2023 з Національної поліції України, за період проходження служби в Національній поліції України з 07.11.2015 до 31.12.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин у даній справі суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права.

Закон України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Статтею 4 Закону №504/96-ВР визначено такі види відпусток:

1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;

2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону);

3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону);

3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону);

4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону);

5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині 1 статті 83 Кодексу законів про працю України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580-VIII).

За змістом частини 1, 3 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).

Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII.

Згідно з частиною 1, 2 вказаної статті поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Отже, правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII.

Частинами 1, 2 статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Як передбачено абзацом 7, 8 пункту восьмого розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

З аналізу наведеного правового регулювання слідує, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. У свою чергу, не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Отже, у наступному календарному році, у тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин 2, 3 статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Таким чином, у випадку звільнення особи з органів Національної поліції України їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач при звільненні зі служби в поліції мав право на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, а саме за період проходження служби в Національній поліції України з 07.11.2015 до 31.12.2022, однак відповідачем протиправно не виплачено позивачу грошову компенсацію за вказані дні відпустки.

При цьому, посилання відповідача на правову позицію, сформовану в постановах Верховного Суду у справах №818/1276/17, №820/5122/17, суд відхиляє, оскільки Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 по справі №160/10875/19 відступив від правового висновку, сформованого у зазначених вище рішеннях суду та підтримав позицію, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, за всі роки служби.

Безпідставними й такими, що не заслуговують на увагу є твердження відповідача про те, що позовні вимоги позивача є передчасними, з огляду на визначене чинним законодавством право особи на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток.

Зважаючи на те, що позивач при звільненні з органів Національної поліції не використав всі дні передбаченої щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки, то, останній з урахуванням положень зазначених вище норм, набув право на отримання грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної та додаткової відпустки за спірний період, тобто з 07.11.2015 до 31.12.2022.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, у зв`язку із звільненням 08.02.2023 з Національної поліції України, за період проходження служби в Національній поліції України з 07.11.2015 до 31.12.2022.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, у зв`язку із звільненням 08.02.2023 з Національної поліції України, за період проходження служби в Національній поліції України з 07.11.2015 до 31.12.2022.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (вул. Головна, 24, м. Чернівці, , 58002).

Суддя В.О. Григораш