Справа № 400/5672/22
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/5672/22

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,

повний текст судового рішення

складено 12.01.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року по справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 29 101,65 грн., -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 29 101,65 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг в сумі 29 101,65 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 2019 р. до 2020 р. Зазначений податковий борг відповідачем не сплачений, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

На виконання вимог ч.3 ст.171 КАС України судом надіслано запит до Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

Згідно з відповіддю Управління, місце реєстрації відповідача співпадає з адресою, що зазначена в позові.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача відзив до суду не надходив.

Ухвала про відкриття провадження у справі надсилалась на адресу відповідача, але повернулась без вручення адресату.

Справу розглянуто в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави податковий борг у сумі 29 101,65 грн. (двадцять дев`ять тисяч сто одна гривня шістдесят п`ять копійок).

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, неповно з`ясовані судом обставини, що мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

20.02.2024 року (вхід.№7554/24) на адресу суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить прийняти зменшення розміру позовних вимог до 19 101,65 грн. та залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без розгляду, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 р. по справі №400/5672/22 без змін.

12.03.2024 року (вхід. 11109/24) до суду апеляційної інстанції від позивача надійшла заява про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 р. по справі №400/5672/22 в частині стягнення податкового боргу у сумі 10 000 грн. та залишення позову без розгляду в цій частині. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що податковий борг у ОСОБА_1 виник з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на підставі податкового повідомлення-рішення. Як повідомлялось раніше у відзиві на апеляційну скаргу, зазначений податковий борг було частково погашено у сумі 10 000,00 грн. На сьогоднішній день заборгованість складає 19 101,65 грн. Статтею 319 КАС України визначено підстави для скасування рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позовної заяви без розгляду у відповідній частині. Так, ч.1 вказаної статті передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Отже, як зазначив позивач, відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач є платником податків та перебуває на обліку у позивача.

Згідно розрахунку за відповідачем рахується податковий борг в загальній сумі 29 101,65 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення №0-1402 від 23.09.2020 року з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 р. та податкового повідомлення-рішення №0-1402 від 20.04.2021 року з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 р.

З метою стягнення з відповідача відповідного податкового боргу позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.16.1.4. ст.16 ПК України сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.36.1. ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до вимог п.36.5. ст.36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з вимогами п.14.1.175 ст.14 ПК України податковий борг сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог п.54.1. ст.54 ПК України передбачено, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.57.3 ст.57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Зміст статей 54 та 56 ПК України свідчить, що узгодженою є сума грошового зобов`язання, яку:

- платник податків самостійно обчислив та задекларував у строки, встановлені цим Кодексом,

- контролюючий орган визначив самостійно шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень, після закінчення процедури їх адміністративного чи судового оскарження.

Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.

Як передбачено п.59.1 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається платнику податку в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення.

В свою чергу, п.58.3 ст.58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.42.2 ст.42 ПК України, податкова вимога вважається належним чином врученою, якщо вона надіслана у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення №0-1402 від 23.09.2020 року з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 р. та податкового повідомлення-рішення №0-1402 від 20.04.2021 року з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 р. направлялись на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією. Вказані податкові повідомлення-рішення не оскаржені відповідачем в адміністративному чи судовому порядку, тому, як зазначає суд першої інстанції, визначена наведеними вище податковими повідомленнями-рішеннями сума податкового зобов`язання є узгодженою. Доказів погашення заборгованості станом на час розгляду справи відповідачем не надано.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до вимог пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з вимогами пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлялись на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією.

Пунктом 56.2 ст.56 ПК України передбачено, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Колегією суддів встановлено, що відповідач не скористався наведеними вище правами, не звернувся до контролюючого органу із заявою, не оскаржив податкові повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначена наведеними вище податковими повідомленнями-рішеннями сума податкового зобов`язання є узгодженою.

У відповідності до вимог п.95.2 ст.95 ПК України відповідачу направлялася податкова вимога форми «Ф» від 07 грудня 2020 року №32097-13.

Відповідно до вимог п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що позивачем подано не повну інформацію, а саме щодо часткової сплати боргу. Так, згідно доводів апеляційної скарги, відповідно до квитанції від 16.02.2022 року відповідачем було проведено часткове погашення податкового боргу в розмір 10 000 грн., тобто на момент звернення з позовом, позивачем вказано невірну суму податкового боргу.

Колегією суддів встановлено, що апелянтом до апеляційної скарги додана копія платіжної інструкції №0.0..1 від 16.02.2022 року, з якої углядається, що ОСОБА_1 частково сплачено заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 10 000 грн. (а.с.54).

Факт часткового погашення відповідачем податкового боргу у розмірі 10 000 грн. також не заперечується, а навпаки, підтверджується позивачем по справі. У відзиві на апеляційну скаргу, ГУ ДПС у Миколаївській області повідомляє, що станом на 20.02.2024 року податковий борг ОСОБА_1 становить 19 101, 65 грн., який і просить стягнути контролюючий орган (а.с76-77).

Стосовно заяви позивача про залишення позову без розгляду в частині стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 10 000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.5 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.240 КАС України заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку розгляду справи по суті.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року призначено на 12 березня 2024 року о 11:15 год. в режимі відеоконференції.

Під час судового засідання судом апеляційної інстанції з`ясовані обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог та заперечень; з`ясовані, які обставини визнаються та які заперечуються учасниками справи.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2024 року продовжено розгляд справи №400/5672/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року в порядку письмового провадження.

Проте, заява позивача про залишення позову без розгляду в частині стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 10 000 грн. надійшла до суду апеляційної інстанції після судового засідання (реєстраційна картка документа, що надійшов з кабінету ЕС до КП «ДСС» від 12.03.2024 року о 18:51 год.), тобто після початку розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року.

Отже, колегія суддів вважає, що вищевказана заява подана всупереч вимогам ч.2 ст.240 КАС України та задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Отже, з урахуванням всіх викладених обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині розміру стягнення податкового боргу.

Відповідно до вимог п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції на підставі вимог ст.ст. 315, 317 КАС України підлягає зміні в частині розміру стягнення податкового боргу.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року змінити в частині розміру стягнення податкового боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 19 101,65 грн. (дев`ятнадцять тисяч сто одна гривня шістдесят п`ять копійок) на користь відповідного бюджету згідно з бюджетною класифікацією.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко