Справа № 448/135/24
Суддя: Гіряк С. І.
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/135/24
Провадження № 2-а/448/8/24
Р І Ш Е Н Н Я
05.04.2024 місто Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - Гіряк С.І.,
за участю секретаря судового засідання Семен І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мостиська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- поліцейська взводу №1 роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту патрульної поліції Заревич Яна Володимирівна,про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
учасники справи - не з`явилися
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1. 19.01.2024 ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, позивач просить про скасування постанови від 15.01.2024, серії ЕНА №1248420 відносно нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення і закриття провадження в даній справі та просить постановити окрему ухвалу, якою про встановлені факти щодо порушення закону поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 .
2. Позовні вимоги обґрунтував тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що він 15.01.2024 о 16 год. 48 хв. у м. Львові, пл. Двірцева, керуючи транспортним засобом марки «Фольксаген» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив вимоги п.15.9.г. ПДР України.
Позивач вважає, що вказана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Стверджує, що інспектор поліції винесла оскаржувану постанову необґрунтовано, вона такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи. В обґрунтування позову посилається на те, що ПДР не порушував, при розгляді даної справи не були з`ясовані всі обставини справи, інспектор поліції при складанні вказаної постанови не надала жодних доказів на підтвердження порушення ним ПДР, відмовила задовольнити його клопотання про надання можливості скористатися правовою допомогою, що підтверджується аудіозаписом розмови , яку він здійснив. Працівник поліції винесла вказану постанову всупереч вимогам закону, яка не відповідає його вимогам. Посилаючись на принцип презумпції невинуватості просить її скасувати, а провадження по справі закрити.
3. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області у зазначеній вище адміністративній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
До початку розгляду справи по суті від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову, а саме просив прийняти його відмову від п. 2 позовних вимог, а саме: «Постановити окрему ухвалу, якою про встановлені факти щодо порушення закону поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 довести до відома керівництва Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції та Національної поліції України для вжиття заходів реагування» з закриттям провадженням в цій частині.
Згідно ухвали суду від 23.02.2024 суд постановив прийняти до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
4. 15.02.2024 представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. У відзиві вказує на те, що з позовними вимогами не погоджуються, а твердження позивача вважають спрямованими на уникнення адміністративної відповідальності. В обґрунтування відзиву покликається на те, що факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується наявними доказами у вигляді відеозаписів із відео реєстраторів інспекторів Управління, які долучають до відзиву. Щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, вказує, що інспектор Управління, який виніс постанову у справі про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, виконував обов`язок покладений на поліцейського п.2,3,4, 5,11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію». Щодо технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис зазначає, що зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, такі відомості зазначаються тільки у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Щодо покликань позивача про надання правничої допомоги зазначає, що відповідно до чинного законодавства до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративні правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язані з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно.
Вказує, що інспектор Управління приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв в межах власної дискреції, яка визначається завданнями та функціями передбаченими Законом України «Про Національну поліцію», КУпАП та посадовою інструкцією поліцейського. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення Інспектор Управління виніс постанову по вказаній справі керуючись статтею 283 КУпАП на місці вчинення правопорушення. Отже, Інспектор Управління мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Додає, що не встановлено будь-яких порушень з боку Інспектора Управління при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення. Управління та його посадові особи жодним чином не порушували права Позивача. Постанова у справі про адміністративне правопорушення є обгрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини. Інспектором Управління, до позивача застосовано адміністративне стягнення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, санкція якого передбачає штраф у розмірі 340 гри. Дане стягнення вважають застосованим в чіткій відповідності букві закону та метою якого є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим Позивачем та і іншими особами. Що відповідає меті адміністративного стягнення, яка передбачена ст. 23 КУпАП.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
5. У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву, в якій просить позов розглянути без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.
6. Представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення та надісланням листів на електронну адресу відповідачів. Крім того, в поданому відзиві на позовну заяву, представник відповідача просить провести розгляд справи без його участі.
7. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Про причин неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення розгляду не подала.
Неявка сторін перешкоджає розгляду справи відповідно до положень статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС).
9. 15.02.2024 представник відповідача подав відзив на позов, суд розглядає справу за наявними у справі письмовими доказами.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі
10. Ухвалою суду від 22.01.2024 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, проводити розгляд справи з врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
11. Згідно ухвали суду від 23.02.2024 суд постановив прийняти до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
12. Згідно ухвали суду від 23.02.2024 суд постановив залучити до участі у даній адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - поліцейську взводу №1 роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
13. Ухвалою суду від 18.03.2024 продовжений процесуальний строк розгляду адміністративної справи та відкладений її розгляд, у зв`язку з неявкою представника відповідача.
14. Судом на підставі частини четвертої статті 229 КАС, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин
15. 15.01.2024 року поліцейська взводу №1 роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту патрульної поліції Заревич Я.В.винесла Постанову серії ЕНА №1248420 відносно позивача ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення на позивача по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно нього та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.
16. Відповідно до вказаної постанови, 15.01.2024 о 16 год. 48 хв. у м. Львові, пл. Двірцева, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Фольксаген» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив вимоги п.15.9.г. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
17. Вважаючи рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та таким, що порушує його права, позивач звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування свого позову зазначає, що інспектор поліції винесла оскаржувану постанову необґрунтовано, вона такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи. В обґрунтування позову посилається на те, що ПДР не порушував, при розгляді даної справи не були з`ясовані всі обставини справи, інспектор поліції при складанні вказаної постанови не надала жодних доказів на підтвердження порушення ним ПДР, відмовила задовольнити його клопотання про надання можливості скористатися правовою допомогою, що підтверджується аудіозаписом розмови, яку він здійснив. Працівник поліції винесла вказану постанову всупереч вимогам закону, яка не відповідає його вимогам. Посилаючись на принцип презумпції невинуватості просить її скасувати, а провадження по справі закрити.
18. Представник відповідача заперечив позовні вимоги, покликається на те, що факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується наявними доказами у вигляді відеозаписів із відео реєстраторів інспекторів Управління, які долучають до відзиву. Вказує, Інспектор Управління мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів, не встановлено будь-яких порушень з боку Інспектора Управління при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення. Управління та його посадові особи жодним чином не порушували права Позивача. Постанова у справі про адміністративне правопорушення є обгрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини. Інспектором Управління, до позивача застосовано адміністративне стягнення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, санкція якого передбачає штраф у розмірі 340 грн.
З долученого до відзиву представником відповідача відеозапису вбачається, що позивач дійсно керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від пішохідного переходу. Також на відеозаписі працівниками поліції проводилось вимірювання точної відстані від транспортного засобу до пішохідного переходу, за результатами вимірювання на відеозаписі зафіксовано відстань 5,5 м. Згідно ст. 251 КУпАП працівники поліції оцінили докази на місці вчинення адміністративного правопорушення, інспектори відмовили у відкладенні розгляду справи у зв`язку з достатністю доказів вчинення адміністративного правопорушення та прийнято рішення про складання постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП. Також на відеозаписі працівниками поліції роз`яснено позивачу його права відповідно до ст. 268 КУпАП.
Наданий відповідачем відеозапис правопорушення, є належним, допустимим та достатнім доказом, отриманий з дотриманням норм закону, містить інформацію щодо предмета доказування та дає змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.
19. Диск позивача до уваги не приймає, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 73, 74 КАС України, яка визначає вимоги щодо допустимості доказів, зокрема електронних доказів: аудіофіксації, відеофіксації власними джерелами та вимоги щодо належності доказів, оскільки із їх змісту не можливо встановити прив`язку до предмета доказування.
V. Застосоване судом законодавство, оцінка суду фактичних обставин справи та висновки суду
20. Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
21. Відповідно до п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів, до яких належать, зокрема, водії транспортних засобів.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
22. Згідно п. 15.9 «г» ПДР України зупинка транспортного засобу забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.
23. Приписами ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
24. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно приписів ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо.
25. Долучений до матеріалів справи представником відповідача відеозапис порушення ОСОБА_1 п. 15.9 «г» ПДР України підтверджує скоєння позивачем правопорушення та є належним та допустимим доказом по справі.
Викладене свідчить про доведеність відповідачем відповідно до приписів ч.2 ст. 77 КАС України наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП, та є підставою для відмови в скасуванні оскаржуваної постанови серії ЕНА№1248420 від 15.01.2024.
26. Доводи позивача про недотримання відповідачем процедури розгляду справи та не забезпечення його прав, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності спростовуються оглянутим в судом диском. Інспектором поліції роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
При цьому, як вбачається з постанови, уповноваженою особою поліції встановлено час, дату, місце та особу правопорушника, фактичні обставини скоєного правопорушення, вимоги закону, які порушено, кваліфікацію дій особи та накладене стягнення, тобто виконано всі вимоги, передбачені ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.
27. Надаючи оцінку доводам позивача на те, що при винесені оскаржуваної постанов не досліджені всі обставини справи, суд зазначає, що обставини, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача повністю відповідають обставинам, які зафіксовані в наданих відповідачем до відзиву відеозаписах. Оглянуті судом відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.
Наданий відповідачем відеозапис правопорушення, є належним, допустимим та достатнім доказом, отриманий з дотриманням норм закону, містить інформацію щодо предмета доказування та дає змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.
28. Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідачем не було дотримано вимог закону при її винесенні, ч. 2 ст. 279 КУпАП, оскільки з оскаржуваної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 був ознайомлений із правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та зі строком оскарження за статтею 289 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові серії ЕНА №1248420 від 15.01.2024.
29. Також, як вбачається, позивач був присутній на місці складання постанови, був проінформований про суть вчиненого ним правопорушення, під час спілкування ним висловлювались свої доводи по суті вчиненого правопорушення, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та об`єктивне рішення інспектора, як посадової особи, що приймає рішення у справі.
30. Верховний Суд у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17 зазначив, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Проте, в даному випадку позивачем не надано суду жодного належного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача, а також доказів відсутності факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
32. З огляду на зазначене, приходжу до переконання, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
33. Доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови та не спростовують правильність прийнятого поліцейським рішення.
34. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено уповноваженою посадовою особою, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Водночас, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування.
Отже, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що інспекторка поліції діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а надані суду докази повністю підтверджують порушення позивачем вимог п. 15.9.г ПДР України, а тому спірна постанова винесена з дотриманням вимог встановлених КУпАП та скасуванню не підлягає.
VІ. Судові витрати
35. Згідно із статтею 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
36. За змістом частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, тому не підлягає стягненню на його користь, сплачений судовий збір.
З цих підстав, керуючись статтями 1-3, 77, 139, 241-246, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, Суд,
1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- поліцейська взводу №1 роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту патрульної поліції Заревич Яна Володимирівна,про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити занедоведеністю позовних вимог.
2. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений 05.04.2024.
Відомості про сторін справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 );
Суддя Світлана ГІРЯК