Справа № 140/789/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/789/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області про відмову у перерахунку позивачу пенсії від 28.12.2023 №40; зобов`язання ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати позивачу до пільгового стажу період перебування на інвалідності з 09.08.2022 по день звернення та здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 28.07.2022 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ Пенсійного фонду України Волинської області та отримує пенсію по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням.

Позивач 26.12.2023 звернувся із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», так як набув більше 15 років пільгового підземного стажу.

ГУ ПФУ в Хмельницькій області 28.12.2023 було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії, та вказано, період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням не зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, так як це не передбачено чинним законодавством.

Вказує, що ОСОБА_1 на день звернення із заявою про перерахунок пенсії мав більше 15 років пільгового стажу, з урахуванням часу перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Отже, на думку позивача, враховуючи норми чинного законодавства, відповідач 2 неправомірно відмовив йому у виплаті пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», у зв`язку із чим просив адміністративний позов задовольнити повністю (арк. спр. 1-5).

Представником ГУ ПФУ у Волинській області подано відзив на позовному заяві від 06.02.2024 №0300-0902-7/7432, позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що позивач 26.12.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії та така заява, за принципом екстериторіальності, була розглянута ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

Зазначає, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 3 групи в розмірі пенсії за віком у зв`язку із нещасним випадком на виробництві.

Вказує, що час перебування на інвалідності у зв`язку із нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням за період до 01.01.2004 зараховується як до страхового стажу, так і до стажу, що дає право на пільгову пенсію (якщо нещасний випадок стався під час роботи в шкідливих умовах або внаслідок професійного захворювання); час перебування на інвалідності у зв`язку із нещасним випадком на виробництві або професійним захворювання за період після 01.01.2004 зараховується тільки до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах (якщо нещасний випадок стався під час роботи в шкідливих умовах або внаслідок професійного захворювання). До страхового стажу, з урахуванням якого визнається розмір пенсії, цей період не зараховується.

Враховуючи наведене рахує такий позов безпідставним та просить у його задоволенні відмовити повністю (арк. спр. 35-40).

Представником ГУ ПФУ в Хмельницькій області 23.02.2024 подано відзив на позовну заяву, де останній позовних вимог не визнав та мотивував свою позицію тим, що страховий стаж у позивача, відповідно до наявних документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу становить 41 рік 7 місяців 19 днів. Пільговий стаж на підземних роботах становить 13 років 4 місяці, навчання за фахом 2 місяці 27 днів (стаж зараховано по 07.12.2020).

Вказує, що законодавства період перебування на інвалідності у зв`язку із нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Відтак, зарахувати період перебування ОСОБА_1 на інвалідності у зв`язку із нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до пільгового стажу роботи із шкідливими умовами при отриманні пенсії по інвалідності підстави відсутні, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

Наголошує, що позовні вимоги, в частині зарахування до пільгового стажу період перебування на інвалідності є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене вище просить у задоволенні позову відмовити (арк. спр. 68-72).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 26).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 в задоволення клопотання ГУ ПФУ в Хмельницькій області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовлено (арк. спр. 79).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 в задоволення клопотання ГУ ПФУ в Хмельницькій області про розгляд справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції - відмовлено (арк. спр. 80).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 з 28.07.2022 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням.

У відповідності до рішення від 24.07.2023 №40 страховий стаж позивача становить 41 рік 7 місяців 19 днів. Пільговий стаж на підземних роботах становить 13 років 4 місяці 19 днів в тому числі робота з списком №1 становить 13 років 7 місяців та 14 днів (арк. спр. 41).

Позивач 26.12.2023 звернувся до Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (арк. спр. 54-55).

Судом встановлено, що згідно із пунктом 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (далі Порядок №22-1), за принципом екстериторіальності, така заява позивача була розглянута ГУ ПФУ у Хмельницькій області.

Рішенням відповідача 2 від 28.12.2023 №40 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, у зв`язку із тим, що чинним законодавством не передбачено зарахування періоду перебування на інвалідності у зв`язку із нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до пільгового стажу роботи із шкідливими умовами, при отриманні пенсії по інвалідності (арк. спр. 19).

Уважаючи таку відмову у перерахунку протиправною та такою, що суперечить чинному законодавству, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом №1058-IV.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку; роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із пунктами 2, 3, 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що у позивача наявний стаж роботи за списком №1, який становить 13 років 7 місяців та 14 днів, який додатково підтверджується наданою до суду трудовою книжкою позивача та довідкою про підтвердження трудового стажу для призначення за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (арк. спр. 8-10).

Статтею 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 №345-VI (далі Закон №345-VI) визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 Закону №345-VI передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Суд зауважує, що статтею 8 Закону №345-VIпередбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію шахтарям.

Мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком №1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №345/763/17.

При цьому, виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону №345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 у справі №640/390/20 наголосив, що для призначення пенсії згідно Закону №345-VIнеобхідно мати стаж підземних робіт не менше ніж 15 років для чоловіків.

Частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

Відповідна гарантія встановлена і положеннями частини четвертої статті 9 Закону України «Про охорону праці», згідно з якими час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Пунктом 6 частини четвертої статті 10 Закону №345-VI, зокрема, внесено зміни до Закону №1058-IV шляхом доповнення частини першої статті 24 вказаного Закону абзацом четвертим такого змісту: «Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах».

Верховний Суд у постанові від 18.04.2019 у справі №392/17/17, за результатами аналізу наведених правових норм, дійшов висновку, що законодавець зараховує час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи тільки для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону №1788-ХІІ. Отже, до пільгового стажу позивача зараховується період до того часу, коли позивач вийшов на пенсію за віком на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі №185/8991/16-а, від 26 травня 2020 року у справі №205/8712/16-а.

Отже, до пільгового стажу особи зараховується період до того часу, коли останній вийшов на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як зазначалось судом вище, позивач з 28.07.2022 отримує пенсію по третій групі інвалідності відповідно до норм Закону №1058-IV.

Суд зауважує, що позивач не звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та даний момент він отримує пенсію по інвалідності, а відтак зарахування часу його перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням до пільгового стажу із шкідливими умовами, на даний час не є можливим, оскільки не узгоджується з наведеними приписами законодавства та встановленим судом в рішенні суду, а тому правомірна відмова відповідача у перерахунку пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону №345-VI.

До аналогічних висновків прийшов і Восьмий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 18.03.2024 у справі №140/19267/23, а також Третій апеляційний адміністративний суд у постанові від 13.03.2024 у справі №160/24904/23.

Згідно з частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням вищевикладених мотивів та беручи до уваги висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позивачу вимоги щодо скасування рішення відповідач 2 про відмову у перерахунку позивачу пенсії від 28.12.2023 №40 та зарахування позивачу до пільгового стажу період перебування на інвалідності з 09.08.2022 по день звернення та здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно з частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович