Справа № 280/10828/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 квітня 2024 року Справа № 280/10828/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.12.2023 № 20236-21068/Б-02/8-0800/23 про відмову у відновленні виплати раніше призначеної пенсії по втраті годувальника від 20 листопада 2023 року;

- зобов`язати відповідача відновити виплати раніше призначеної пенсії по втраті годувальника на період навчання, починаючи від 20 листопада 2023 року;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач після досягнення 18 річного віку звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Відповідач листом відповів, що призначення пенсії здійснюється відповідно до Закону України від 09.08.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а звернення до виконання неможливо, оскільки заяву розглянуто в рамках Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян". Вказані дії позивач вважає протиправними, позовні вимоги просить задовольнити.

29 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/10828/23 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 05 лютого 2024 року за вх. № 5665. Відповідачем зазначено, що позивачка 30.11.2023 засобами поштового зв`язку звернулась до органів Пенсійного фонду України в межах Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР із заявою від 20.11.2023(копія додається) про призначення пенсії по втраті годувальника у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058). Розглянувши вказану заяву відповідно до Закону України «Про звернення громадян», листом від 08.12.2023 №20236-21068/Б-02/8-0800/23 повідомив останню про наступне.

Відповідно до ст. 36 Закону 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, зокрема, дітям, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років та дітям, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) за малолітніх або неповнолітніх осіб, недієздатних осіб, осіб, дієздатність яких обмежено, заява подається законними представниками (батьками, усиновителями, батьками - вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками, представниками закладів (органів опіки та піклування), які виконують функції опікунів чи піклувальників).

Оскільки позивачка досягла 18 років, виплата пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинна проводитись особисто їй. У зв`язку з викладеним, відповідачем було рекомендовано позивачці звернутися особисто до будь-якого діючого відділу обслуговування громадян з необхідними документами.

Відповідач вважає, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

05 лютого 2024 року від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів у справі. Долучено до справи наступні письмові докази: копія заяви позивача від 20.11.2023; копія поштового конверту; копія листа від 08.12.2023 № 20236-21068/Б-02/8-0800/23.

07 лютого 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечує проти позиції відповідача, позовну заяву підтримує у повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою померлого ОСОБА_2 . Смерть ОСОБА_2 підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , факт батьківства свідоцтвом про народження (повторно) серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 20.11.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України від 09.08.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач надав лист від 08.12.2023 № 20236-21068/Б-02/8-0800/23, в якому було зазначено наступне.

Призначення пенсії здійснюється відповідно до вимог Закону № 1058. Відповідно до ст. 36 Закону 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, зокрема, дітям, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років та дітям, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) за малолітніх або неповнолітніх осіб, недієздатних осіб, осіб, дієздатність яких обмежено, заява подається законними представниками (батьками, усиновителями, батьками - вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками, представниками закладів (органів опіки та піклування), які виконують функції опікунів чи піклувальників).

Оскільки позивачка досягла 18 років, виплата пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинна проводитись особисто їй.

Рекомендовано позивачці звернутися особисто до будь-якого діючого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з паспортом, документом про місце проживання (реєстрації) особи; документом, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, довідкою навчального закладу про навчання за денною формою навчання, довідкою з банківської установи з реквізитами поточного рахунку для перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника (зміна стану утриманця).

Повідомлено, що заяву розглянуто межах Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР.

Не погодившись з діями відповідача, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Законом України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантовано всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим законом призначаються трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника та за вислугу років.

У відповідності до положень частин 1-3 статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).

При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків;

б) батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює;

г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.

Водночас, вищевказана норма не містить всіх елементів норми права, яка б врегульовувала поняття «непрацездатних членів сім`ї годувальника», внаслідок чого є відсильною до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Частиною 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:

- чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

- діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

- чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Правовий аналіз положень частин 1-3 статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 статті 36 Закону України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дозволяє дійти висновку про те, що позивачка, як дочка померлого, якій на момент звернення виповнилось 18 років та є здобувачем освіти педагогічного фахового коледжу комунального закладу вищої освіти "Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія" Запорізької обласної ради 3 курсу спеціальності Початкова освіта денної форми навчання, яка начнається на бюджетній основі (відповідно до довідки від 21.11.2023 № 223) має право призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника. відповідно до статті 37 Закону України від 09.08.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо доводів відповідача про розгляд заяви позивача в межах Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР, суд зазначає наступне.

У відповідності частини 1 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно положень підпункту 4.3. пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу).

Таким чином, відповідач, надавши відповідь на заяву позивача у спосіб передбачений Законом України «Про звернення громадян», фактично самоусунувся від виконання визначених йому в таких випадках Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" повноважень - прийняти відповідне рішення щодо призначення або відмовити у призначенні відповідної пенсії.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить від доведеності відповідачем правомірності прийняття спірних рішень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог повністю у спосіб визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника протиправними та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Оскільки саме таких спосіб, на переконання суду, є найбільш ефективним з точки зору максимального захисту та поновлення порушених прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп, згідно квитанції № від 22.12.2023.

За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158 - Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 05 квітня 2024 року.

Суддя Сацький Р.В.