Справа № 160/20208/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/20208/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року (суддя Бондар Марина Володимирівна) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.07.2023 № 60 про відмову позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 ОСОБА_1 період роботи з 28.06.1992 по 07.04.1999 в ПАТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ», та з 01.02.2002 по 15.04.2008 в «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні № 1-p/2020 як особі, яка працює повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці відповідно до заяви про призначення пенсії від 20.06.2023.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.07.2023 № 60 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 ОСОБА_1 : період навчання в СПТУ з 01.09.1992 по 24.06.1994; період роботи з 28.06.1994 по 07.04.1999 в ПАТ «НІКОПОЛЬСКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ»; період роботи з 01.02.2002 по 15.04.2008 в ВАТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у Рішенні від 23.01.2020 № 1-p/2020, відповідно до заяви про призначення пенсії від 20.06.2023. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 21.06.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні № 1-p/2020.

Заява в порядку перерозподілу була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.07.2023 № 60 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії з підстав:

«Вік заявника: 47 років 2 місяці 16 днів.

Необхідний страховий стаж, визначений частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 24 роки 6 місяців.

Страховий стаж особи становить 45 років 6 місяців 19 днів.

Необхідний пільговий стаж на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1, визначений частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 7 років 6 місяців.

Пільговий стаж особи становить 14 років 5 місяців 10 днів.

За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи.

До пільгового стажу не зараховано: періоди роботи позивача з 28.06.1994 по 07.04.1999, з 01.02.2002 по 15.04.2008, оскільки в довідках від 09.02.2018 № 189, № 192, виданих архівним відділом Нікопольської міської ради, відсутня інформація, що факт роботи на посаді машиніста металургійного виробництва дає право на пільгове пенсійне забезпечення незалежно від віку.

Додатковий коментар: відповідно до акту перевірки від 11.06.2021 № 732/0400-011006-09, посада машиніста металургійного виробництва атестована за Списком № 2, особа матиме право па пенсійну виплату при досягненні 55 років. Необхідно надати довідку, уточнюючу пільговий характер роботи згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, із посиланням на списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинні на період роботи; накази про результати за умовами праці машиніста металургійного виробництва відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV».

Вважаючи протиправним вказане рішення, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що в жовтні 2017 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким доповнено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV розділом XIV-1, який містить, зокрема, пункт 1 частини 2 статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин, Закон № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, з одного боку, та Законом № 1058-ІV, з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий у 50 років.

Тобто вищенаведені закони явно суперечать один одному, а тому правове регулювання спірного питання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує належний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Вказаного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2021 року під час розгляду зразкової адміністративної справи № 360/3611/20.

При визначенні достатності у позивача трудового стажу для призначення пільгової пенсії при досягненні 45 років, суд апеляційної інстанції встановив, що пенсійним органом в оскаржуваному рішенні обраховано та підтверджено, що остання має страховий стаж 45 роки 6 місяців 19 днів, пільговий стаж - 14 років 5 місяців 10 днів, що є достатнім для призначення пенсії відповідно до приписів пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , відповідач керувався приписами Закону № 1058-ІV, тоді як мав розглянути питання відповідно до приписів Закону № 1788-XII.

Щодо зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 1 ОСОБА_1 період роботи з 28.06.1992 по 07.04.1999 в ПАТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ», та з 01.02.2002 по 15.04.2008 в «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ», суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містить записи роботи в за спірні періоди:

- 01.09.1992 навчання в СПТУ-42 з 01.09.1992 по 24.06.1994, м. Нікопіль (диплом ГЛ № 001311 від 24.06.1994);

- 28.06.1994 прийнята до ливарного цеху машиністом мостового крану 4 розряду (наказ № 201 від 27.06.1994);

- 07.04.1999 звільнена за власним бажанням 38 КЗпП України (наказ № 52 від 07.04.1999);

- 06.10.2000 прийнята учнем стержняра до ливарного цеху (наказ № 131-к від 05.10.2000);

- 01.01.2001 присвоєно професію стержняра 2 розряду (наказ № 181-к від 22.12.2000);

- 01.02.2001 переведена машиністом крану (наказ № 13- к від 31.01.2002);

- 15.04.2008 звільнена за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України (наказ № 66-к від 16.04.2008).

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 8210/360 від 09.05.2008, виданої ВАТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ», ОСОБА_1 дійсно працювала повний робочий день на ВАТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ». За період з 28.06.1994 по 07.04.1999 виконувала роботу машиніста крану (кранівник) зайняті на гарячих ділянках роботи ливарного цеху; за період з 28.06.1994 по 07.04.1999 виконувала роботу машиніста крану (кранівник) зайняті на гарячих ділянках робіт ливарного цеху. За професією, посадою: машиніст крану (кранівник) зайняті на гарячих ділянках робіт ливарного цеху, що передбачена Списком № 1 розділ ХІ пункт 5 позиція 1110400а-13790, Постанова № 162 від 11.03.1994; за період з 01.02.2002 по 15.01.2003 виконувала роботу машиніста крану (кранівник) зайняті на гарячих ділянках робіт ливарного цеху. За професією, посадою: машиніст крану (кранівник) зайняті на гарячих ділянках робіт ливарного цеху, що передбачена Списком № 1 розділ ХІ пункт 5 позиція 1110400а-13790, Постанова № 162 від 11.03.1994; за період з 16.01.2003 по 15.04.2008 виконувала роботу машиніста крану (кранівник) зайняті на гарячих ділянках робіт ливарного цеху. За професією, посадою: машиніст крану (кранівник) зайняті на гарячих ділянках робіт ливарного цеху, що передбачена Списком № 1 розділ ХІ пункт 5 позиція 11.5а, Постанова № 36 від 16.01.2003.

Підстава для видачі довідки: особова картка форми Т-2, технологічний процес, шатний розклад, відомості по заробітній платі.

Відповідно до архівної довідки № 189 віл 09.02.2018, виданої архівним відділом Нікопольської міської ради, ПАТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ» мало наступні назви, зокрема:

- з 05.04.1993 - Нікопольський завод трубопровідної арматури відповідно до наказу Державного комітету по житлово-комунальному господарству України від 18.03.1993 № 16;

- з 15.12.1994 - Відкрите акціонерне товариство «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ» (ВАТ «НЗТА») засноване згідно з рішенням Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству № 95 від 15.12.1994 шляхом перетворення державного підприємства - Нікопольського заводу трубопровідної арматури у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993;

- з 18.04.2011 - Публічне акціонерне товариство «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ» (ПАТ «НЗТА»), що є правонаступником майнових прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ТРУБОПРОВІДНОЇ АРМАТУРИ».

Додатково спірний період роботи на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії, підтверджується: архівними довідками від 09.02.2018 №№ 189, 190, 191, 192, 193, 194, 196, 197.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Посада «машиністи кранів (кранівники), зайняті на гарячих ділянках робіт» передбачена Списком № 1, розділ ХІ пункт 5 позиція 1110400а-13790, Постанова № 162 від 11.03.1994, та Списком № 1, розділ ХІ пункт 5 позиція 11.5а, Постанова № 36 від 16.01.2003, а тому відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача відповідні періоди роботи.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова УПФУ в Хмельницькій області в призначенні пенсії ОСОБА_1 , яка на час звернення з заявою про призначення пенсії досягла 47 років, є протиправною.

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року в адміністративній справі № 160/20208/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 09 квітня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 09 квітня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров