Справа № 520/10244/23
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 р. Справа № 520/10244/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2023, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 03.07.23 по справі № 520/10244/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд"

до Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20.03.2023 №UА807000/2023/000128/2 Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20.03.2023 №UА807000/2023/000154/2 Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних рішень митного органу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

20.03.2024 представником позивача до Другого апеляційного адміністративного суду подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до протокольної ухвали від 20.03.2024 у зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 20.03.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" до Харківської митниці подано до митного оформлення електронну митну декларацію 23UA13U0, відповідно до якої митну вартість товару визначено за основним методом.

20.03.2023 Харківською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000128/2 за резервним методом відповідно до положень ст. 64 Митного Кодексу України.

20.03.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" до Харківської митниці подано до митного оформлення електронну митну декларацію 23UA15U8, відповідно до якої митну вартість товару визначено за основним методом.

20.03.2023 Харківською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000154/2 за резервним методом відповідно до положень ст. 64 Митного Кодексу України.

Не погодившись з прийнятими митним органом рішеннями, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Так, відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів врегульовані положеннями Митного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 49, 50 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Тобто, положеннями Митного кодексу України встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Статтею 58 Митного кодексу України врегульовано визначення митної вартості за ціною договору, згідно з ч.ч. 1-3 якої, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Тобто, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і підставою його незастосування є, обставини, визначені ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України, та якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч. 9 ст. 58 Митного кодексу України, розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч.ч. 11, 2 ст. 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Судовим розглядом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Тренд» (покупець) та «KVR INTERNATIONAL CO.,LTD» (Китай) (продавець) укладено контракт № RA03082022.

Пунктом 1.1 Контракту передбачено, що Покупець купує товар - запчастини для автомобілів, асортимент товару визначається в інвойсах, що є невід`ємною частиною цього контракту.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 Контракту, асортимент, кількість та вартість товару, а також відправник вказуються в інвойсах на кожну партію товару. Ціна товару, що постачається встановлюється в доларах США за одиницю товару та визначається в інвойсах, що є невід`ємною частиною цього контракту. Ціна товару включає в себе вартість пакування, маркування, доставки до місця призначення та завантаження на судно, вартість експортних та митних процедур, мит, що сплачуються при вивезенні.

20.03.2023 з метою митного оформлення придбаних товарів позивачем до митного органу подано електронну митну декларацію 23UA13U0 для митного оформлення товарів, які поставлено згідно Контракту з доданими документами.

Позивачем заявлена митна вартість запчастин для автомобілів за основним методом відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України та одночасно з митною декларацією подано митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: пакувальний лист від 09.01.2023; рахунок-фактура (інвойс) UKE01 від 09.01.2023; коносамент WMSS23010618A від 29.01.2023; автотранспортна накладна від 16.03.2023; сертифікат про походження товару 23C44003A2228/00806 від 03.02.2023; банківській платіжний документ, що стосується товару №28 від 18.10.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1225 від 14.03.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1268 від 16.03.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 16.03.2023 №741; зовнішньоекономічний контракт від 03.08.2022 №RA03082022; договір (контракт) на перевезення від 07.02.2023 №ЄФ568023; копія митної декларації країни відправлення від 31.01.2023 №19869375.

Декларантом, ОСОБА_1 , в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРЕНД", отримано електронне повідомлення (запит) митного органу наступного змісту: «Відповідно до вимог статей 52,58 МКУ декларант або уповноважена ним особа зобов`язана подати митному органу достовірні відомості, що документально підтверджують відсутність: 1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в України; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві; 4) відносин пов`язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів. На виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом та з проведенням верифікації експортної митної декларації, враховуючи інформацію надану листом ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476. В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АСАУР «Інспектор2006» необхідно надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.».

Декларантом ОСОБА_1 в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРЕНД" 20.03.2023 отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000128/2 від 20.03.2023 за підписом ОСОБА_2 .

Зі змісту вказаного рішення відповідача вбачається, що у п. 33 вказано наступні причини, через які заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на підставі вимог cт.cт. 54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних документів, передбачених п. 3 cт. 53 МКУ; мають розбіжності: які мають вплив на правильність визначення митної вартості, в експортній митній декларації країни відправлення заявлено код товару та номер коносамента, який не співпадає з номером кода та коносамента у МД, платіжне доручення П/Д надані з порушенням вимог постанови Правлінння НБУ №216 від 28.07.2008, а саме, відсутні печатка банку, ПІБ та підпис відповідальної особи, а також в гр.70 П/Д номер рахунку не відповідає номеру рахунка в МД, не надана будь-яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс лист, калькуляція) від виробника товару, тобто не включено всі складові митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня в розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товар; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: щодо ідентичних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальний розмір витрат у зв`язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним) у відповідності до ст. 64 МКУ. Розрахунок митної вартості: товар № 2: 6,15 дол. США/кг., товар №3: 9,25 дол. США/кг.

Коригування митної вартості товару слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2023 №UА 807200/2023/000137.

У відповідній картці відмови зазначено, що митний орган повідомляє про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причин: «Неможливість здійснення митного оформлення товарів, в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000128/2 від 20.03.2023 (вимоги пунктів 3 та 6 статті 54 МКУ)».

Декларантом в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРЕНД" подано до Харківської митниці ЕМД 23UА94U4 від 20.03.2023, у зв`язку з незгодою з отриманою карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення та сплачено гарантійні платежі, передбачені ч. 7 ст. 55 Митного Кодексу України в розмірі нарахованому митним органом.

Підприємством додатково сплачено 85891,94 грн. в рахунок оплати встановлених Законом платежів, у зв`язку з відкоригованою відповідачем митною вартістю товарів, а товар випущено у вільний обіг. Зокрема, по товарам код УКТЗЕД додатково сплачено мито в сумі 10440,72 грн., ПДВ в сумі 43851,02 грн., по товарам код УКТЗЕД 878913500 додатково сплачено ПДВ в сумі 31600,20 грн.

Так, 17.04.2023 позивач листом вих. №17/04-1, керуючись положеннями ч. 9 ст. 55 Митного Кодексу України, звернувся до митного органу та надав додаткові документи, якими усунув недоліки, зазначені у рішенні про коригування митної вартості товарів, зокрема, переклад експортної декларації 19869375, платіжну інструкцію від 18.10.2022 №28JBKLMA, акт від 21.03.2023 №1184, акт від 21.03.2023 №1185 від 21.03.2023.

За результатами розгляду вказаного листа, відповідачем надано відповідь №7.14-3/15-02/14/2381 від 21.04.2023 р., в якому повідомлено, що подані позивачем додаткові документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої підприємством митної вартості оцінюваних товарів, в зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товару № UA807000/2023/000128/2 від 20.03.2023.

Також, як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Тренд» (покупець) та «TAIZHOU DONGNA MECHANICAL&ELECTRICAL CO., LTD» (Китай) (продавець) укладено контракт № BA29092022.

Пунктом 1.1 Контракту передбачено, що Покупець купує товар - запасні частини для автомобілів, асортимент товару, а також відправник визначаються в інвойсах, що є невід`ємною частиною цього контракту.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 Контракту, асортимент, кількість та вартість товару, а також відправник вказуються в інвойсах на кожну партію товару. Ціна товару, що постачається встановлюється в доларах США за одиницю товару та визначається в інвойсах, що є невід`ємною частиною цього контракту. Ціна товару включає в себе вартість пакування, маркування, доставки до місця призначення та завантаження на судно, вартість експортних та митних процедур, мит, що сплачуються при вивезенні.

20.03.2023 з метою митного оформлення придбаних товарів позивачем до митного органу подано електронну митну декларацію 23UA15U8 для митного оформлення товарів, які поставлено згідно Контракту з доданими документами.

Позивачем заявлена митна вартість запасних частин для автомобілів за основним методом відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України та одночасно з митною декларацією подано митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: пакувальний лист б/н від 01.01.2023; рахунок-фактура (інвойс) від 05.01.2023 №DNAT20230105; коносамент від 29.01.2023 №WMSS23010618B; автотранспортна накладна від 16.03.2023 А№451325 від 16.03.2023; сертифікат про походження товару від 31.01.2023 №23С4403А2892/00780, банківській платіжний документ, що стосується товару від 21.10.2022 №57; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 14.03.2023 №1225; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 16.03.2023 №1268; довідка транспортних витрат від 16.03.2023 №741; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу (крім позначеного кодом 4104) подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов?язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 29.09.2022 №ВА29092022; договір (контракт) на перевезення від 07.02.2023 №ЄФ 568023; митна декларація країни відправлення від 15.01.2023 №19869266.

Декларантом, ОСОБА_1 , в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРЕНД", отримано електронне повідомлення (запит) митного органу наступного змісту: "В зв?язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів, спрацюванням АСАУР (Порядок здійснення аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Державної митної служби України від 01.07.2021 №476). У відповідності до вимог п. 5 ст. 55 та п. 4 ст.57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Відповідно до вимог статей 52, 58 МКУ декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подати митному органу достовірні відомості, що документально підтверджують відсутність: 1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) умов, за якими *частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві; 4) відносин пов`язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів; На виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв?язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов?язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов?язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення з проведенням верифікації експортної митної декларації враховуючи інформацію надану листом ДМСУ від 08.10.2010 №11/2-10.16/11627-еп; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (бажано ДП Держзовнішінформ або ДП Укрпромзовнішекспертиза). В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АСАУР «Інспектор2006» пропонується надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.».

Декларантом ОСОБА_1 в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРЕНД" 20.03.2023 отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000154/2 від 20.03.2023 за підписом ОСОБА_3 .

Зі змісту вказаного рішення відповідача вбачається, що у п. 33 вказано наступні причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст. 54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, заведеним у главі 9 МКУ, в зв?язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв?язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв?язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ; мають розбіжності; які мають вплив на правильність визначення митної вартості, в митній декларації країни відправлення заявлено номер контракту та номер коносамента, які не співпадають з номерами контракту та коносамента у МД, платіжне доручення про сплату за товар надано з порушенням вимог постанови Правління НБУ №216 від 28.07.2008, а саме, відсутні печатка банку, ПІБ та підпис відповідальної особи. Не надана будь яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс лист, калькуляція) від виробника товару, тобто не включено всі складові митної вартості. 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв?язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: - на матеріал та витрат, понесених виробником в зв?язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним) у відповідності до ст. 64 МКУ. Розрахунок митної вартості: товар № 1: 7,00 дол. США/кг., товар №2: 6,15 дол. США/кг.»

Коригування митної вартості товару слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2023 №UА 807200/2023/000136.

У відповідній картці відмови зазначено, що митний орган повідомляє про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причин: «Неможливість здійснення митного оформлення товарів, в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA8070000/2023/000154/2 від 20.03.2023 (вимоги пунктів 3 та 6 статті 54 МКУ)».

Декларантом в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРЕНД" подано до Харківської митниці ЕМД 23UА41U5 від 20.03.2023, у зв`язку з незгодою з отриманою карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення та сплачено гарантійні платежі, передбачені ч. 7 ст. 55 Митного Кодексу України в розмірі нарахованому митним органом.

Підприємством додатково сплачено 270267,40 грн. в рахунок оплати встановлених Законом платежів, у зв`язку з відкоригованою відповідачем митною вартістю товарів, а товар випущено у вільний обіг. Зокрема, по товарам код УКТЗЕД додатково сплачено мито в сумі 29636,38 грн., ПДВ в сумі 124472,81 грн., по товарам код УКТЗЕД додатково сплачено мито в сумі 22338,12 та ПДВ в сумі 93820,09 грн.

12.04.2023 позивач листом вих. №12/04-4, керуючись положеннями ч. 9 ст. 55 Митного Кодексу України, звернувся до митного органу та надав додаткові документи, якими усунув недоліки, зазначені у рішенні про коригування митної вартості товарів, зокрема, переклад експортної декларації 19869266, платіжну інструкцію від 21.10.2022 №57, акт від 21.03.2023 №1184, акт від 21.03.2023 №1185 від 21.03.2023.

За результатами розгляду вказаного листа, відповідачем надано відповідь №7.14-3/15-02/14/2313 від 20.04.2023 р., в якому повідомлено, що подані позивачем додаткові документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої підприємством митної вартості оцінюваних товарів, в зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товару № UA8070000/2023/000154/2 від 20.03.2023.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених уст. 58 МК України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

При цьому, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Судовим розглядом встановлено, що рішення митного органу про коригування митної вартості прийнято з огляду на те, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, не надано всіх витребуваних додаткових документів, подані декларантом, документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Однак, у направлених на адресу позивача листах вказано про спрацювання профілю ризику АСАУР «Інспектор2006».

Колегія суддів зазначає, що цінова інформація, викладена в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками Держмитслужби (АСАУР) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації, поданій позивачем, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Як свідчать матеріали справи, оскаржувані рішення відповідача не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначено фактів, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тощо.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення (подібного, а не аналогічного товару) не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, а тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Також оскаржувані рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо, а лише посилання на номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості та не зазначено докладної, інформації, та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні.

Однак, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Стосовно недоліків експортної декларації країни відправлення колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом справи встановлено, що разом з додатковими документами позивачем надано переклад експортних митних декларацій №19869375 та №19869266 на українську мову.

Колегія суддів зазначає, що копію митної декларації країни відправлення декларант має надати на письмову вимогу митного органу, у разі якщо документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Отже, у ст. 254 МК України передбачено три варіанти мови подання документів: українська мова; офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна; інша іноземна мова міжнародного спілкування.

Обов?язок надати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, виникає у декларанта тільки у разі відповідної вимоги митного органу, мотивованої тим, що дані, які містяться в таких документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

З наданих перекладів вбачається, що всі коди, зазначені у експортних митних деклараціях співпадають на рівні перших 6 цифр.

При цьому, указом Президента України від 17.05.2002 № 466/2002 "Про приєднання до Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів" Україна приєдналася до Конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів. У відповідності до ст. 67 Митного кодексу України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджуються законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Товарний код за ГС побудовано на шести знаках, тому всі коди товарних номенклатур, які базуються на ГС, співпадають на рівні перших шести знаків. Отже, гармонізована система опису та кодування товарів передбачає, що коди товарів повинні співпадати саме по першим 6 цифрам, а вже додаткові цифри в коді - кожна країна приймає свої внутрішні правила та кодування.

Відтак, відсутні підстави вважати наявними розбіжності між кодами товарів.

Також, щодо зазначення в митній декларації країни відправлення іншого номеру коносаменту представником позивача надано пояснення та вказано, що зазначені обставини сталися у зв`язку з наявністю так званого «домашнього коносаменту» - коносаменту з посиланням на лінійний коносамент, по якому вантаж прийнято до перевезення. Цей тип коносамента окремо виділяється як домашній рахунок коносамент. Коносамент видається перевізником (власником корабля) до вантажовідправника в підтвердження приймання вантажу для перевезення і укладення договору перевезення.

Головний коносамент також видається експедитору, коли він об`єднує в одному контейнері партію вантажів, які належать різним власникам вантажу і являють собою різні вантажі. У цьому випадку, як правило, видається кілька документів для кожної з сторін, об`єднаних в одному. Такі документи, видаються у вигляді замовлення на поставку, яке в деяких юрисдикціях визнається в якості коносамент. Вантажі, зазначені у всіх рахунках коносаментів в сумі, дорівнюють товарам, які перевозяться відповідно до початкового коносамента. Це також той випадок, коли партія товарів в дорозі, ділиться на менші партії, які продаються різним покупцям.

Отже, представником позивача вказано, що позивач не може нести відповідальність за відомості зазначені у експортній декларації країни відправлення, оскільки не був учасником цих правовідносин. А також незначні недоліки цього документи: номер коносаменту або коди товарів, які відрізняються тільки останніми цифрами - ніяк не впливають на митну вартість товарів.

При цьому, з наданого перекладу вбачається, що і опис, і товарна номенклатура, і вага, і вартість, збігаються в експортній декларації країни відправлення з товарами, заявленими до розмитнення в Україні.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" надано до митного органу довідку про транспортні послуги від 16.03.2023, копію договору №ЄФ568023 про транспортне-експедиторське обслуговування від 07.02.2023 та разом з листами надано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) від 21.03.2023 №1184, №1185, в якій не змінюється вартість послуг, а експедитор уточнив, що експедиторські послуги включені у вартість перевезення та більш конкретно розписав вартість по окремим партіям товарів в контейнері та акти виконаних робіт від експедитора.

Так, зокрема, в п. 2.1.1 договору про транспортно-експедиторське обслуговування зазначені обв`язки експедитора: за рахунок клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, погоджених сторонами, а також надати інші послуги клієнтові за погодженням сторін. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та другими організаціями. Документом, що підтверджує наявність та зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ - коносамент, автомобільна накладна, авіа накладна або залізнична накладна.

Також до митного оформлення подавалися рахунки-фактури від 14.03.2023 №1225 та від 16.03.2023 №1268, в яких зазначена вартість транспортно-експедиційного обслуговування за межами території України, і ці витрати були враховані у складі митної вартості, а отже твердження митного органу про те, що не враховано вартість експедиційних послуг за межами митної території України, не відповідає дійсності.

Натомість, позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів.

Щодо не надання позивачем відомостей про страхування вантажу, колегія суддів зазначає, що з наявних в матеріалах доказів, зокрема, з довідок про вартість товарів, вбачається, що страхування вантажу не проводилося, вказані документи були надані позивачем до митного органу.

Стосовно доводів відповідача про відсутність печатки та підпису уповноважених осіб банку у банківських платіжних документах у, колегія суддів зазначає, що в платіжних документах присутні ПІБ відповідальних осіб покупця, а відсутність фізичного підпису відповідальних осіб обґрунтовується тим, що ці документи подавалися в банківську установу і виконувалися через засоби електронної комунікації, і самі документи є електронними.

Згідно постанови правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 ці банківські платіжні документи подавалися (виконувалися) через Міжнародну систему грошових переказів SWIFT і на цих електронних розрахункових документах накладались електронні підписи та печатки відповідних осіб покупця. Тоді як фізичні печатки та підписи на платіжному документі відповідно до Положення № 216 проставляються у разі подання платіжних документів в письмовому вигляді.

Також, пунктом 3.11 Положення № 216 зазначено, що уповноважений банк після здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів надає платникові інформацію в письмовій або електронній формі про первісну суму переказу, зокрема, в іноземній валюті, суму всіх витрат, яку сплатив платник за проведення цієї операції, тощо. Тобто, надані платіжні документи в електронній формі позивача відповідають вимогам зазначеній Постанові НБУ.

Програмне забезпечення банку, в якому здійснюються платежі, не дає можливість отримання платіжного доручення з підписом уповноважених осіб банку та печаткою банку. Платіжні доручення отримуються в клієнт-банку і містять усі необхідні реквізити.

Крім того, як свідчать матеріали справи, позивачем разом з листами додатково надано відповідачу належним чином завірені платіжні інструкції від 18.10.2022 №28JBKLMA та від 21.10.2022 №57.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч .2 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частина 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вже вище зазначалось, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

Так, відповідачем належним чином не обґрунтовано застосування другорядного та резервного методу для визначення митної вартості пред`явленого позивачем до митного оформлення товару.

Відтак, колегія суддів наголошує, що надані декларантом документи, підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Сумніви митного органу з цього приводу слід визнати не обґрунтованими, а тому останній не мав правові підстави для коригування митної вартості.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат за результатами розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями ст. 139 КАС України, зокрема, встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., та 15.11.2023 представником позивача подано клопотання про долучення доказів.

З метою підтвердження розміру понесених витрат на професійну правову допомогу під час розгляду справи в суді представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 03.04.2023 №87, додаткова угода №5 від 04.07.2023 до договіру про надання правової допомоги від 03.04.2023 №87, акт приймання-передачі наданих послуг від 07.07.2023 до договіру про надання правової допомоги від 03.04.2023 №87, ордер серії АР №1118655, свідоцтво право на зайняття адвокатською діяльністю, рахунок-фактура №ЛО-000007 від 14.07.2023, платіжна інструкція від 17.07.2023 на суму 10000,00 грн.

Дослідивши зміст поданих позивачем документів, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, колегія суддів дійшла висновку про те, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає зменшенню та зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат віднесено до повноважень суду за результатами розгляду справи та є дискреційними повноваженнями.

Також колегія суддів наголошує, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи викладене вище, а також надаючи оцінку співмірності суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, змістом виконаних та наданих адвокатом послуг, обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування на користь позивача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 5000,00 грн., оскільки вказаний розмір є доведеним, обґрунтованим та співмірним.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 по справі № 520/10244/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" до Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20.03.2023 №UА807000/2023/000128/2 Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20.03.2023 №UА807000/2023/000154/2 Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" судовий збір за подання адміністративного позову до суду першої інстанції в розмірі 5387 (п`ять тисяч триста вісімдесят сім) грн. 40 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 8081 (вісім тисяч вісімдесят одна) грн. 11 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц