Справа № 939/383/24
Суддя: Герасименко М. М.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 939/383/24
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення № 2 Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції у Київській області Руденка В`ячеслава Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через представника адвоката Хуторненка І.М., звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 09 лютого 2024 року інспектор СРПП ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Руденко В.В. склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 996698 за ч. 2 ст. 122 і ч. 5 ст. 121 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 09 лютого 2024 року о 14 годині 51 хвилині на автодорозі Т-10-19 с. Дружня - с. Вабля водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21061», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої дороги на автодорогу Т-10-19 не ввімкнув показчик повороту відповідного напрямку та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 9.2б, 2.3в Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 і ч. 5 ст. 121 КУпАП. Вважав, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з огляду на наступне. Пунктом 2.3в Правил дорожнього руху України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Згідно з п. 9.2б Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими показчиками повороту відповідного напрямку, перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Розділ 7 оскаржуваної постанови не містить жодних посилань про застосування технічних засобів з метою відеофіксації адміністративного правопорушення. Будь-які дані про те, що позивачем було порушено вимоги правил дорожнього руху, відсутні. Поліцейський не проінформував ОСОБА_1 про підстави зупинки транспортного засобу з детальним описом порушення вимог Правил дорожнього руху, визначеної у ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Окрім того, поліцейський не надав ОСОБА_1 доказів відеофіксації вчинення адміністративного правопорушення, зафіксованих на технічні засоби, оскільки позивач під час керування власним транспортним засобом і зупинки працівниками поліції був пристебнутий ременем безпеки та завчасно ввімкнув показчик повороту перед зміною напрямку руху. Таким чином вважав, що позивач ОСОБА_1 не порушував зазначені пункти Правил дорожнього руху, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази відеофіксації правопорушення. Просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 996698 від 09 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 і ч. 5 ст. 121 КУпАП і провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідачі відзиви на позов суду не направили.

Дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09 лютого 2024 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшим лейтенантом поліції Руденком В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 996698 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 і ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що він 09 лютого 2024 року о 14 годині 51 хвилині на автодорозі Т-10-19 с. Дружня - с. Вабля, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21061», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої дороги на автодорогу Т-10-19, не ввімкнув показчик повороту відповідного напрямку та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 9.2б, 2.3в Правил дорожнього руху (а.с. 12).

Частиною п`ятою статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 в Правил дорожнього руху встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом (п. 9.2 б Правил дорожнього руху).

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 5 ст. 121 і ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як убачається з оскаржуваної постанови, позивачу ставиться у вину те, що 09 лютого 2024 року, о 14 годині 51 хвилині, на автодорозі Т-10-19 с. Дружня - с. Вабля, він, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21061», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої дороги на автодорогу Т-10-19, не ввімкнув показчик повороту відповідного напрямку та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 9.2б, 2.3в Правил дорожнього руху.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в позовній заяві стверджує про те, що він під час керування власним транспортним засобом і зупинки працівниками поліції був пристебнутий ременем безпеки та завчасно ввімкнув показчик повороту перед зміною напрямку руху.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року в справі № 216/5226/16-а.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилався, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 6 ст. 77 КАС України).

Проте, всупереч вказаним вимогам, доказів, які б спростували доводи позивача, викладені в позовній заяві, а саме те, що він під час керування власним транспортним засобом і зупинки працівниками поліції був пристебнутий ременем безпеки та завчасно ввімкнув показчик повороту перед зміною напрямку руху, та підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 і ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачами не надано.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а, в якій колегія суддів Верховного Суду Касаційного адміністративного Суду вважає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 і ч. 2 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, а також те, що доводи позивача не спростовані будь якими доказами з боку відповідача для підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, жодних доказів того, що в діях ОСОБА_1 були ознаки правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 і ч. 2 ст. 122 КУпАП, також не надано, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 222, 245, 251, 258, 268, 280, 286 КУпАП, ст. 6-10, 121, 122, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення № 2 Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції у Київській області Руденка В`ячеслава Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 996698 від 09 лютого 2024 року, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшим лейтенантом поліції Руденком В`ячеславом Вікторовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 і ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення суду складено 10 квітня 2024 року.

СуддяМ.Герасименко