Справа № 380/456/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/456/23 пров. № А/857/17295/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Клименко О.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 08 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області) від 08 квітня 2022 року №50 щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 02 квітня 2022 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві) до участі у справі, як другого відповідача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі № 380/456/23, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 08 квітня 2022 року № 50 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву позивача від 02 квітня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що трудовою книжкою позивача підтверджено, що у період з 31 серпня 1993 року по 15 березня 1997 року він працював електрослюсарем підземним четвертого розряду з повним робочим днем під землею на шахті Комсомолець Донбасу. Записи у трудовій книжці про вказаний період роботи позивача належним чином оформлені, що не заперечується пенсійним органом, та підтверджують його зайнятість на підземних роботах впродовж повного робочого дня.

Однак, зазначений період роботи, яка передбачена Списком № 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, пенсійний орган до пільгового стажу позивача згідно з оскаржуваним рішенням не зарахував. Жодних аргументів, мотивів незарахування такого періоду роботи позивача до його пільгового стажу оскаржуване рішення не містить.

Окрім того, записами у трудовій книжці позивача підтверджено, що у період з 26 травня 1991 року по 21 січня 1993 року він проходив строкову військову службу. На момент призову на строкову військову службу позивач займав посаду машиніста холодильних установок овочевої бази, що підтверджується записами у його трудовій книжці. Однак в оскаржуваному рішенні пенсійним органом не надано оцінки займаній позивачем на момент його призову на строкову військову службу посаді у контексті того, чи давала така право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та наявності підстав для зарахування часу проходження позивачем строкової військової служби у період з 26 травня 1991 року по 21 січня 1993 року до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії.

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, пенсійний орган не врахував усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому вказане рішення не може вважатися таким, що прийняте обґрунтовано.

Зважаючи на наведене, суд прийшов до висновку, що таке рішення належить визнати протиправним та скасувати, а позовну вимогу в цій частині задовольнити повністю.

Окрім того, суд прийшов висновку, що призначення пенсії відноситься до повноважень відповідача, а тому зобов`язав ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 квітня 2023 року про призначення йому пенсії за віком і прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено сторонами у справі.

У своїй скарзі ОСОБА_1 просив змінити рішення суду шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач послався на те, що суд першої інстанції обрав неефективний спосіб захисту прав позивача. Вважає, що правильно встановивши обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов помилкового висновку про можливість надання відповідачу права повторного вибору при реалізації права позивача, чим порушив норму процесуального права, що призвело до обмеженого захисту безумовного порушеного права позивача.

ГУ ПФУ в м. Києві у своїй скарзі просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що згідно із наданими позивачем документами його загальний трудовий стаж складає 30 років 08 місяців 29 днів, пільговий 08 років 11 місяців 17днів. Тому право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач матиме з 23 жовтня 2023 року.

Звертає увагу, що будь-які протиправні дії ГУ ПФУ в м. Києва відсутні, оскільки не брало участі у розгляді заяви ОСОБА_1 та відповідно рішення про відмову в призначенні пенсії не приймало.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ГУ ПФУ в м. Києва, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02 квітня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою та необхідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту а статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 08 квітня 2022 року № 50, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 з таких підстав:

[…] На пільгових умовах пенсія за віком призначається відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком виробництв, робіт, професій, посад і працівників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Вік заявника 50 років 05 місяців 10 днів.

Страховий стаж особи 30 років 08 місяців 29 днів (в т.ч. додаткові роки за Списком № 1 08 років).

Пільговий стаж особи становить 08 років 11 місяців 17 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

*за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

Згідно з поданими документами право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 1 ст. 114 Закону № 1058 особа матиме з 23.10.2023 […].

Вважаючи таке рішення пенсійного органу протиправним, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV).

Згідно з абзацами першим-другим пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Як передбачено частиною 1 статті 114 Закону № 1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом першим частини другої цієї ж статті визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з пунктом а статті 13 Закону № 1788 у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення (з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Таким чином, як вірно вказано судом першої інстанції, для зарахування певної роботи із шкідливими і важкими умовами праці до пільгового стажу передусім потрібно підтвердити, що виконання цієї роботи дає право на пільгову пенсію, тобто, що виконані всі умови, зазначені в статті 114 Закону № 1058 (статті 13 Закону № 1788), а саме:

- досягнення віку 50 років для чоловіків;

- зайнятість на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці протягом повного робочого дня (час простою, відпустки без збереження заробітної плати, тощо до пільгового стажу не зараховуються);

- виконувана робота відповідає списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України;

- підтвердження пільгової роботи результатами атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок №637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як слідує з трудової книжки позивача, він у період з 31 серпня 1993 року по 15 березня 1997 року працював електрослюсарем підземним четвертого розряду з повним робочим днем під землею на шахті Комсомолець Донбасу, з 15 липня 2005 року по 01 липня 2014 року позивач працював електрослюсарем підземним четвертого розряду з повним робочим днем під землею в Товаристві з обмеженою відповідальністю Буран ЛТД.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, робота позивача на шахті Комсомолець Донбасу у період з 31 серпня 1993 року по 15 березня 1997 року на посаді електрослюсаря підземного четвертого розряду з повним робочим днем під землею передбачена розділом І Гірничі роботи підрозділом 1010100а Всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, який був чинним у вказаний період роботи позивача.

Робота позивача в Товаристві з обмеженою відповідальністю Буран ЛТД в період з 15 липня 2005 року по 01 липня 2014 року на посаді електрослюсаря підземного четвертого розряду з повним робочим днем під землею передбачена розділом І Гірничі роботи підрозділом 1 Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, який був чинним у вказаний період роботи позивача.

Зі змісту оскаржуваного рішення видно, що до пільгового стажу позивача пенсійний орган зарахував лише період його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю Буран ЛТД з 15 липня 2005 року по 01 липня 2014 року, який становить 08 років 11 місяців 17 днів та підтверджений, окрім записами в трудовій книжці, також довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 15 жовтня 2014 року № 62, виданою Товариством.

Разом з тим, інші періоди трудової діяльності позивача до пільгового стажу не зараховано.

При цьому судом встановлено, що у період з 31 серпня 1993 року по 15 березня 1997 року позивач працював електрослюсарем підземним четвертого розряду з повним робочим днем під землею на шахті Комсомолець Донбасу. Записи у трудовій книжці про вказаний період роботи позивача належним чином оформлені та підтверджують його зайнятість на підземних роботах впродовж повного робочого дня.

Проте, зазначений період роботи, яка передбачена Списком № 1, ГУ ПФУ у Львівській області до пільгового стажу позивача згідно з оскаржуваним рішенням не зарахував.

Окрім того, записами у трудовій книжці позивача підтверджено, що у період з 26 травня 1991 року по 21 січня 1993 року він проходив строкову військову службу.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується записами у трудовій книжці позивача, на момент призову на строкову військову службу ОСОБА_1 займав посаду машиніста холодильних установок овочевої бази.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено право позивача на пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV.

Щодо апеляційної скарги позивача, який оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови задоволення позовної вимоги про зобов`язання пенсійного органу призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, апеляційний суд зазначає таке.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, умови, за наявності яких пенсійний орган зобов`язаний призначити пенсію, визначені Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Якщо такі умови наявні, орган має призначити пенсію. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу призначити пенсію або відмовити у її призначенні. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Оскільки станом на час звернення до пенсійного органу 02 квітня 2022 року ОСОБА_1 виповнилось 50 років і він мав необхідний страховий та пільговий стаж, то наявні всі передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» умови, необхідні для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першої статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Як слідує з матеріалів справи, 22 жовтня 2021 року позивачу виповнилось 50 років.

Із заявою про призначення пенсії він звернувся 02 квітня 2022 року.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що саме з цієї дати слід зобов`язати пенсійний орган призначити позивачу пенсію.

Окрім того, на думку апеляційного суду, оскільки за принципом екстериторіальності рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 08 квітня 2022 року №50 прийняло ГУ ПФУ у Львівській області, яке підставно скасовано судом першої інстанції, то саме цей територіальний орган слід зобов`язати призначити пенсію позивачу.

З огляду на викладене, враховуючи наявність необхідних умов, визначених Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також враховуючи звернення позивача за пенсією 02 квітня 2022 року, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині вимог.

Той факт, що позивач не оскаржує незарахування періодів його роботи до стажу, який дає право на пільгову пенсію, не впливає на можливість задоволення позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію, оскільки судом встановлено наявність пільгового стажу, який є достатнім для призначення такої пенсії.

Відтак, наявні достатні підстави та стаж для призначення пенсії на пільгових умовах, незалежно від того, чи зараховано стаж, який не є предметом оскарження у цій справі.

За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови задоволення позовних вимог та такі задовольнити. Апеляційну скаргу ГУ ПФУ в м. Києві слід залишити без задоволення.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, на користь ОСОБА_1 слід стягнути з ГУ ПФУ у Львівській області, як суб`єкта владних повноважень, за рахунок його бюджетних асигнувань (858,88 + 1288,32) 2147,20 грн сплаченого при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судового збору.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі № 380/456/23/23 скасувати в частині відмови задоволення позовних вимог та такі вимоги задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02 квітня 2022 року.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській () 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп сплаченого при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк