Справа № 620/10571/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яким просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 27 червня 2023 року про відмову в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 55 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на вісім років.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, невірно з`ясовано фактичні обставини справи.

Апелянт звернув увагу суду на ту обставину, що первинними документами наданими позивачем не підтверджено періоди перебування в зоні, де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році, а саме не менше 14 календарних днів.

Також наголосив, що в наданих позивачем документах відсутня інформація про населений пункт чи об`єкт, де виконувались роботи у зоні відчуження.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 .

Відповідно до копії посвідчення від 17 листопада 2020 року серії НОМЕР_2 (виданого замість посвідчення серії НОМЕР_3 ) ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, категорія 2.

Під час участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач проходив строкову службу з 05 грудня 1987 по 30 жовтня 1989 року, а саме відповідно до особливих відміток військового квитка серії НОМЕР_4 залучався для виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30 кілометровій зоні з червня по листопад 1988 року.

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13 листопада 1992 року № 1/148 сержант ОСОБА_1 в складі в/ч НОМЕР_5 в зоні відчуження в період з 05 червня 1988 року по 17 листопада 1988 року під час проходження строкової служби приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до копії довідки Військової частини НОМЕР_6 від 28 листопада 1997 року №83 ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах зони відчуження з 09 грудня 1987 року по 09 січня 1988 року по місцю роботи в/ч НОМЕР_6 виплачена заробітна плата з урахуванням коефіцієнта 2.

Згідно з копією довідки Військової частини НОМЕР_6 від 26 січня 1999 року №20 ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах зони відчуження с. Запольє, Стечанка, Ольшанка, Боровичі, Дітеничі, Павловичі, Фосоха 10-ти кілометрова зона ЧАЕС з 09 грудня 1987 року по 19 січня 1988 року, з 29 травня 1988 року по 17 листопада 1988 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі №620/6486/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області щодо неприйняття рішення відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 травня 2022 року про призначення пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19 травня 2022 року про призначення пенсії та прийняти рішення відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 27 червня 2023 року №2500-0303-8/41178 повідомило позивача про те, що первинними документами не підтверджено період перебування в зоні де позивачем проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році (не менше 14 календарних днів), на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року по справі №620/6486/22 йому відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що під час видачі позивачу посвідчення уповноваженим органом перевірялись обставини праці у зоні відчуження у 1987 році сукупно не менше 14 календарних днів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ.

За змістом ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - зменшення віку на 8 років.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з абз. 7 пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, працювали визначену кількість днів у зоні відчуження та за наявності не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до п. 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (чинного на час видачі позивачу посвідчення вперше), зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

Отже єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Водночас, різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях, тощо, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 22 березня 2018 року (справа №588/538/16-а), від 23 травня 2018 року (справа №398/3509/16-а), від 22 січня 2019 року (справа №295/1087/17), від 08 червня 2022 року (справа №805/3752/18-а.

Як встановлено судом, позивач віднесений до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році серії А, яке видається, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів.

Отже під час видачі позивачу вказаного посвідчення уповноваженим органом перевірялись обставини праці останнього у зоні відчуження у 1987 році сукупно не менше 14 календарних днів, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що посвідчення позивача недійсним не визнавалось, його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється, а тому у суду немає підстав ставити під сумнів законність отримання ОСОБА_1 посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії А , а відтак і ставити під сумнів обставину його праці у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів.

Доводи апелянта про те, що прізвище позивача в довідці Військової частини НОМЕР_6 від 30 квітня 1992 року №027 " ОСОБА_1 " не відповідає паспортним даним " ОСОБА_1 " з об`єктивних причин не може бути підставою для відмови ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки орфографічна помилка в написанні прізвища позивача не спростовує обставин встановлених судом та його статусу.

Отже, оскільки позивач в період з 09 грудня 1987 року по 09 січня 1988 року брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при військовій частині НОМЕР_7 та працював у зоні відчуження 14 календарних днів, що підтверджується відповідними документами, наявними в матеріалах справи, то він має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Доводи апелянта про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії у зв`язку з тим, що його страховий стаж становить лише 23 роки 7 місяців 23 дні, колегія суддів вважає помилковими, оскільки з урахуванням приписів ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мінімально необхідний страховий стаж позивача повинен становить 21 рік (29 років - 8 років).

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку