Справа № 160/23444/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/23444/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року в адміністративній справі №160/23444/23 (головуючий суддя першої інстанції Бондар М.В.) за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 12.09.2023 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи у сумі 23689,08 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно з інтегрованою карткою платника податків, за відповідачем на час звернення до суду рахувався податковий борг у сумі 23689,08 грн., а саме: заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з податковим повідомленням-рішенням №0-0464 від 03.08.2020 року, термін сплати 25.02.2021 року. Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України, у зв`язку із несплатою до бюджету суми податкового боргу по позивачу сформована податкова вимога від 30.07.2019 №68227-58, яка була направлена на адресу платника податків засобами поштового зв`язку та повернулась на адресу контролюючого органу за закінченням терміну зберігання.

Щодо строків звернення до суду, позивач зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 зі змінами і доповненнями до 30.06.2023 на території України запроваджено карантин. Отже, строк позовної давності в період карантину, визначений п. 102.4 ст. 102 ПК України було зупинено до 30.06.2023. Окрім того, зауважує, що строк позовної давності в період дії правового режиму воєнного стану, введеного в Україні зупиняється. У зв`язку з несплатою податкового боргу, позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 у сумі 23689 гривень 08 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. В апеляційній скарзі зазначено, що заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2012 року у справі №2/442/394/12 достроково розірвано договір оренди землі від 01.09.2006 року, укладений між Томаківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області і ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строкового платного користування земельною ділянкою державної власності загальною площею 1.3174 га, яка знаходиться на території Новокиївської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Скаржник зазначає, що неможливо нараховувати податок на нерухоме майно, яке не належить фізичній особі, а вказане нерухоме майно було передано у власність іншій фізичній особі в якості погашення боргу. Крім того, на виконання рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2012 року у справі №2/442/394/12 головою Томаківської районної державної адміністрації видано розпорядження від 23.12.2013 року про розірвання договору оренди землі від 01.09.2006 року, укладеного між Томаківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області і ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на оренду строкового платного користування земельною ділянкою державною власністю загальною площею 1.3174 га, яка знаходиться на території Новокиївської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Апелянт також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, оскільки податковий борг відповідача виник 03.08.2020 року, а тому строк позовної давності сплинув 03.08.2023 року. Посилання позивача на наявність епідемії коронавірусної хвороби (COVID-19) скаржник вважає безпідставними.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані їм Податковим кодексом України повноваження.

Відповідач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є фізичною особою та перебуває на обліку як платник податків, зборів та обов`язкових платежів за основним місцем обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на час звернення позивача до суду за ОСОБА_1 рахувався податковий борг у загальному розмірі 23689,08 грн. (а.с.6-8).

03.08.2020 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0-0464, яким відповідачу визначено до сплати податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 23689,08 грн.. Податкове повідомлення-рішення отримано відповідачем 25.09.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення потового відправлення (а.с.11 з обох сторін).

30.07.2019 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №68277-58 на загальну суму 36331,20 грн., яку було направлено на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку, проте конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.9, 10).

На момент розгляду справи в суді першої інстанції доказів сплати суми податкового боргу та доказів оскарження податкового повідомлення-рішення відповідачем надано не було.

У зв`язку з несплатою вищезазначених сум, грошове зобов`язання відповідача набуло статусу податкового боргу та у добровільному порядку відповідачем не погашено, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач мав сплатити податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у визначений законодавством строк. Відповідачем доказів сплати такого податкового зобов`язання або оскарження рішення та вимоги контролюючого органу, суду не надано. Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог про стягнення з податкового боргу в загальній сумі 23689,08 грн..

Щодо строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначив, що з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. Оскільки строк позовної давності в період карантину, визначених пунктом 102.4 статті 102 ПК України було зупинено до 30.06.2023 року, контролюючий орган звернувся до суду із даною позовною заявою в межах строку встановленого законодавством.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.п.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із приписами п.36.1, п.36.2 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідно до п.49.2. ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Згідно із п.54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 ст.56 ПК України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до положень п.57.2 і п.57.3 ст.57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Як зазначалось вище, з матеріалів справи встановлено, що в інтегрованих картках платника податків за фізичною особою ОСОБА_1 обліковується податковий борг на загальну суму 23689,08 грн., який виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань по податку на нерухоме майно, що є відмінним від земельної ділянки.

03.08.2020 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0-0464, яким визначило відповідачу до сплати податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 23689,08 грн. Податкове повідомлення-рішення направлено на поштову адресу відповідача та отримано ним 25.09.2020 року (а.с.11 зв.).

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 58.3 ст. 58 ПК України).

Приписами п.42.2 ст.42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів оскарження зазначеного вище податкового повідомлення-рішення в судовому та/або адміністративному порядку, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на розірвання 23.12.2013 року договору оренди землі від 01.09.2006 року, укладеного між Томаківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області і ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки така обставина не є предметом розгляду у справі про стягнення заборгованості, а могла бути предметом розгляду саме при оскарженні відповідачем податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-0464.

Посилання скаржника на заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2012 у справі №2/442/394/12 щодо дострокового розірвання договору оренди землі від 01.09.2006, укладеного між Томаківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та відповідачем та неможливість нараховувати податок на нерухоме майно яке не належить фізичній особі, колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не впливають на правомірність нарахування позивачем податкового зобов`язання у сумі 23689,08 грн. по податку на нерухоме майно, що є відмінним від земельної ділянки.

Оскільки доказів оскарження платником вказаного вище податкового повідомлення-рішення не надано, сума заборгованості відповідача за цими податковими повідомленнями-рішеннями є узгодженою і набула статусу податкового боргу платника податків.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Так як відповідачем сума податкових зобов`язань не була сплачена своєчасно, вона набула статусу податкового боргу.

Позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» №68277-58 від 30.07.2019 року про обов`язок відповідача сплатити податковий борг на загальну суму 36331,20 грн. (а.с.9).

Вказана вимога направлена на поштову адресу відповідача: 49000, м.Дніпро, вул.Дзінка, буд.5, проте до податкового органу повернувся конверт з рекомендованим поштовим повідомленням з відміткою про невручення за підстав «за закінченням терміну зберігання» (а.с.10 зв.).

Зазначена вище податкова вимога на теперішній час не оскаржена та не відкликана, та відповідачем самостійно не погашено податковий борг за визначеними грошовими зобов`язаннями.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що строк позовної давності в період карантину визначених пункт 102.4 статті 102 ПК України було зупинено до 30.06.2023, відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Адміністративний позов подано до суду першої інстанції 12.09.2023 року, тобто в межах тримісячного строку, передбаченого ст.122 КАС України.

Таким чином, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеними вище матеріалами справи.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скаргх, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року в адміністративній справі №160/23444/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року в адміністративній справі №160/23444/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко