Справа № 520/20601/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 р. Справа № 520/20601/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено по справі № 520/20601/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1, ГУ ПФУ в Дніпропетровській обл.), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач-2, ГУ ПФУ в Харківській обл.), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровської обл. від 18.07.2023 № 39 про відмову у призначенні йому дострокової пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до страхового стажу період його роботи в колгоспі з 02.01.1986 по 31.12.1998 та період отримання допомоги по безробіттю з 15.09.2004 по 08.04.2005 та призначити та виплачувати йому з 11.07.2023 дострокову пенсію за віком.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що до його страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 02.01.1986 по 31.12.1998 у зв`язку з тим, що на титульній сторінці зазначено неповну дату народження, крім того не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 15.09.2004 по 08.04.2005.

Вважає, що судом не враховано та не надано правової оцінки того, що зазначені дані вказані в його паспорті збігаються з записами в його трудовій книжці.

Звертає увагу, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не враховано, що село Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області де зберігаються архіви колгоспу «Дума Леніна» та СПК «Тубал», а також місто Приазовськ, де знаходиться Центр зайнятості перебувають в окупації, а тому отримати уточнюючи довідки немає можливості. Також на даний час він знаходиться на службі в ЗСУ.

Вважає, що на нього не може бути покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову в призначенні пенсії результатом чого стало обмеження його соціального захисту.

ГУ ПФУ в Харківській області подало відзив на апеляційну скаргу в якому просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 26.09.2023 без змін.

В обґрунтування відзиву зазначив, що судом першої інстанції правомірно ухвалено рішення про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 02.01.1986 по 31.12.1998 згідно трудової книжки, в зв`язку з тим, що на титульній сторінці зазначено неповну дату народження позивача (вказано лише рік народження 1967), період роботи в колгоспі з 02.01.1986 так як відсутня уточнююча довідка про членство в колгоспі (встановолений мінімум про трудову участь в громадському господарстві) реорганізації колгоспу в КСП) та період безробіття з 15.09.2004 по 08.04.2005, в зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки з Центру зайнятості про період отримання допомоги по безробіттю.

ГУ ПФУ в Харківській обл. у відзиві на апеляційну скаргу просило рішення Харківського окружного адміністративного суду залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. вважає, що позивачу не підлягає зарахуванню до страхового стажу період роботи з 02.01.1986 по 31.12.1998 згідно трудової книжки в зв`язку з тим, що на титульній сторінці даної трудової книжки зазначено неповну дату народження позивача, а саме вказано лише рік народження. Період роботи в колгоспі вважає також таким, що не підлягає зарахуванню так як відсутня уточнююча довідка про членство в колгоспі (встановлений мінімум про трудову участь в громадському господарстві), реорганізації колгоспу в КСП. На думку пенсійного органу не підлягає зарахуванню до страхового стажу і період безробіття з 15.09.2004 по 08.04.2005 в зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки з Центру зайнятості про період отримання допомоги по безробіттю.

Відповідач 1 правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

11.07.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення дострокової пенсії за віком.

18.07.2023 рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровської обл. №39 позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. Згідно даних документів ГУ ПФУ в Дніпропетровської обл. зараховано до страхового стажу період його роботи з 01.10.1999 згідно даних персоніфікованого обліку по 31.12.2022, що становить страховий стаж 23 роки 08 місяців 05 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 02.01.1986 по 31.12.1998 у зв`язку з тим, що відсутня уточнююча довідка про членство в колгоспі та не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 15.09.2004 по 08.04.2005 оскільки на титульній сторінці зазначено неповну дату народження. Для зарахування періоду безробіття з 15.09.2004 по 08.04.2005 необхідно надати уточнюючу довідку Центра зайнятості про період отримання допомоги по безробіттю. Щодо періоду роботи в колгоспі з 02.01.1986 по 31.12.1998 відповідач зазначив, про необхідність уточнюючої довідки про членство в колгоспі.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем-1 прийнято правомірне рішення від 18.07.2023 №39 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком, на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Зі змісту наведених норм слідує, що умовою для призначення дострокової пенсії за віком для військовослужбовців, які досягли 55 років є наявність страхового стажу не менше 25 років.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій і згідно посвідчення серія НОМЕР_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.10), а також на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком (11.07.2023) досяг 55 років (а.с.7).

У законодавстві, що діяло до 01.01.2004, зокрема, у ч.1,2 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

За змістом положень статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення пенсійного органу щодо відсутності у позивача необхідного страхового стажу для призначення дострокової пенсії за віком ґрунтуються, у тому числі, на твердженні про те, що надана трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_2 не є належним підтвердження стажу особи, оскільки містить недоліки в оформленні.

Зокрема, період роботи до 1999 та безробіття до 2010 не зараховано, оскільки на титульній сторінці трудової зазначено неповну дату народження заявника, що порушує вимоги Інструкції; необхідно зробити запис про зміну дати народження на підставі документів (паспорта або свідоцтва про народження, шлюб, тощо) з посиланням на номер і дату цих документів відповідно до п.2.13 Інструкції від 29.07.1993 №58 та завірити печаткою.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У той же час, відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача-1 на недоліки, допущені роботодавцем при оформленні трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 02.01.1986, а саме її титульної сторінки. При цьому колегія суддів враховую те, що доводів стосовно невірного здійснення самих записів про періоди роботи позивача пенсійним органом не наведено.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що зазначені недоліки в оформленні титульної сторінки трудової книжки не можуть бути належною підставою для неврахування періоду роботи до 1999 року та безробіття до 2010 року, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах. Такі дані є формальністю та не впливають на зміст самих записів.

Відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає протиправним рішення відповідача-1 щодо неврахування періоду роботи до страхового стажу із зазначених підстав.

Щодо незарахування періоду роботи в колгоспі без уточнюючої довідки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 (далі Основні положення), основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу (п. 2 Основних положень).

До трудової книжки колгоспника, зокрема, вносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з п. 6 Основних положень, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Приписами п. 13 Основних положень встановлено, що відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З аналізу наведених норм слідує, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок колгоспника на голову колгоспу або уповноважену правлінням колгоспу особу, а тому, слід дійти висновку, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для колгоспника, а отже, й не може впливати на його особисті права, зокрема, шляхом позбавлення особи права на включення відповідного періоду роботи (відображеного в трудовій книжці з певними недоліками) до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 24.05.2018 по справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідачами ані до суду першої, ані апеляційної інстанцій не надано жодних доказів, які б спростовували достовірність записів трудової книжки позивача, зокрема, в частині спірного періоду роботи, як і не надано доказів того, що такі записи є сфальсифікованими або мають ознаки підроблення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 02 січня 1986 року по 04 березня 2000 року в колгоспі «Дума Леніна» та з 05 березня 2000 року по 02 вересня 2004 року в ООО «Тубал».

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач-1 не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а.

Посилання відповідача на те, що не може бути зараховано період роботи в колгоспі з 02.01.1986 без уточнюючої довідки про членство в колгоспі (встановлений мінімум та трудову участь в громадському господарстві), реорганізації колгоспу в КСП (СВК, тощо) колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в трудовій книжці колгоспника є відомості про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання за період з 1986 року по 2000 рік.

Щодо зарахування періоду безробіття з 15.09.2004 по 08.04.2005 та необхідністю надати уточнюючу довідку з Центру зайнятості про період отримання допомоги по безробіттю.

Колегія суддів звертає увагу, що ненадання до пенсійного органу інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємства (колгоспу), в якому працював позивач протягом спірних періодів, а також уточнюючої довідки з Центу зайнятості про період отримання допомоги по безробіттю, позивач пояснює тим, що село Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області, де зберігався архів колгоспу «Дума Леніна» та СПК «Тубал», а також м. Приазовськ, де знаходиться Центр зайнятості перебувають в окупації військами РФ, а тому отримати уточнюючих довідок не має можливості.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Мінреінтеграції № 309 від 22.12.2022, території Запорізької області, зокрема, смт Приазовськ та с. Новокостянтинівка, до теперішнього часу перебувають на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає наведені обставини прийнятними та такими, що свідчать про об`єктивну неможливість ОСОБА_1 надати відповідачу будь-які уточнюючі довідки, враховуючи при цьому, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач-1, стверджуючи про необхідність надання позивачем додаткових документів (окрім трудової книжки) на підтвердження наявності необхідного страхового стажу, проте не вчинив жодних дій, спрямованих на отримання останніх, хоча відповідне право передбачено приписами пункту 4.2 Порядку №22-1 (орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі).

Разом з цим, відповідач-1, не вживши жодного із вказаних заходів для з`ясування обставин щодо тривалості страхового стажу позивача, переклав фактично на нього тягар доведення правдивості чи достовірності даних, зазначених у його трудовій книжці, чим позбавили можливості належним чином реалізувати право на пенсійне забезпечення.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до практики Верховного Суду зазначеної в постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що відповідач-1 безпідставно не зарахував до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання допомоги по безробіттю з 15.09.2004 до 08.04.2005, зазначеного Приазовським районним центром зайнятості в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 02.01.1986.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачі як суб`єкти владних повноважень правомірності оскаржуваного рішення від 18.07.2023 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 належним чином не довели.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до розрахунків ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відображених в оскаржуваному рішенні № 39 від 18.07.2023, загальний страховий стаж позивача становить 23 роки 8 місяців 5 днів.

Проте, з урахуванням спірних періодів, а також періодів, що були враховані відповідачами, стаж позивача, що дає право на призначення дострокової пенсії за віком, складає понад 25 років.

Таким чином, у зв`язку із досягненням позивачем відповідного віку, наявності необхідного стажу роботи, позивач набув право на призначення дострокової пенсії.

Враховуючи вище зазначені обставини справи та положення вище зазначених правових норм, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській обл. № 39 від 18.07.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, та зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2023 про призначення дострокової пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

З урахуванням вище зазначеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 слушними, а позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із приписами п.2 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 5, 7, 242, 311, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року по справі № 520/20601/23 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 39 від 18 липня 2023 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 липня 2023 року про призначення дострокової пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін