Справа № 160/24902/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/24902/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дивнич Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року (суддя Златін С.В.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН-ТАЖ» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН-ТАЖ» звернулося з позовом до Київської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 18.07.2023 № UA100000/2023/000103/2 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100330/2023/000398;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 19.07.2023 № UA100330/2023/000026/2 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100330/2023/000400;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 19.07.2023 № UA100330/2023/000027/2 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100330/2023/000404;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 24.07.2023 № UA100000/2023/000107/2 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100330/2023/000416.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідачем протиправно відмовлено у визначенні митної вартості товарів за основним методом за ціною договору, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей та ознак підробки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Згідно умов Інкотермс 2020 умови поставки CPT означає, що продавець передає товар перевізнику або іншій особі, номінованому продавцем, в узгодженому місці і продавець зобов`язаний укласти договір перевезення і нести витрати з перевезення, необхідні для доставки товару в узгоджене місце. Таким чином, митна вартість товару вже включає у себе вартість транспортування товару. Зазначає, що позивач не поніс витрати на страхування товару. Відповідач не надав доказів понесення витрат на транспортування товару позивачем. Вартість товару вказана саме у інвойсі, який надавався до митного оформлення. Чинним законодавством України не визначено вимог до оформлення комерційної пропозиції. Разом з цим, висновки Дніпропетровської Торгово-промислової палати є достовірними та достатніми доказами. Інформація, яка міститься у комерційних пропозиціях, є правильною, а чинним законодавством України не встановлено жодних обов`язкових умов для даного документу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 18.07.2023 № UA100000/2023/000103/2 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100330/2023/000398.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 19.07.2023 № UA100330/2023/000026/2 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100330/2023/000400.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 19.07.2023 № UA100330/2023/000027/2 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100330/2023/000404.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 24.07.2023 року № UA100000/2023/000107/2 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100330/2023/000416.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що митний орган не погоджується з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, оскільки вважає, що при його винесенні судом не в повній мірі враховано норми матеріального та процесуального права, не враховано та неналежно встановлено усі обставини справи, а тому рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства. Доводи апеляційної скарги зводяться до неврахування судом першої інстанції, що подані декларантом для митного оформлення документи мали розбіжності, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, тому у відповідача виник обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом, який став підставою для витребування додаткових документів та для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, адже декларантом не надано додатково витребуваних документів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.04.2023 між позивачем та компанією Zhejiang Kaitou Sanitary Ware Technology Co. Ltd. (Китай) укладено контракт № 19-423 VIN, у відповідності до умов якого Zhejiang Kaitou Sanitary Ware Technology Co. Ltd. (Китай) зобов`язався поставити товар, а позивач зобов`язався його оплатити.

Умови поставки товару: CPT Київ.

На підставі поставки товару позивачем подано до митного органу митні декларації, до яких були додані документи на підтвердження митної вартості товарів.

У відповідності до ч. 3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012, відповідачем запропоновано позивачу надати додаткові документи.

Документи були витребувані від позивача у зв`язку з тим, що документи надані позивачем містили розбіжності відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а саме:

позивачем до митного оформлення не надано специфікації та рахунку-проформи, однак у договорі вказані документи зазначені як такі, що супроводжують товар;

комерційна пропозиція являє собою копію інвойсу та не містить інформації щодо пропозиції даного товару незалежним покупцям;

висновок ТПП не може бути підставою для визначення митної вартості товару:

надані декларантом документи не містять достовірні та об`єктивні відомості , які б підтверджували числові значення складових митної вартості товару на умовах поставки СPT;

наданий до митного оформлення інвойс не містить не містить умов, порядку та терміну оплати;

декларантом не надано до митного органу інформації про включення до митної вартості товару витрат на транспортування, навантаження та вивантаження товару;

позивачем не надано митному органу витребуваних документів.

Про витребування додаткових документів відповідачем зроблено відповідну відмітку у митній декларації позивача із посиланням саме на частину 3 статті 53 МК України.

Одночасно встановлено, що консультації між позивачем та митним органом проведено у електронній формі; копії повідомлень податкового органу містяться у матеріалах справи разом із доказами їх направлення декларанту.

За вказаних обставин позивач був ознайомлений з переліком витребуваних документів. Позивач повідомив про неможливість подання інших документів.

Відповідач визначив митну вартість товару на підставі резервного методу, у зв`язку з чим ним прийнято оскаржувані рішення.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Як встановлено статтею 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з частинами восьмою дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості товару є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару митним органом встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Виходячи з рішення про коригування митної вартості, документи, подані згідно з частиною другою статті МК України, містять розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості, а саме:

1) відповідно до пакувального листа від 02.06.2023 № 11631014JK вантажовідправником є фірма «JINKO SOLAR» (CHUZHOU) CO. LTD», однак відповідно до графи №2 митної декларації 23UA01U1 відправникам є фірма «SLT NRANS LOGISTIC Sp.z.o.o.»;

2) відповідно до пункту 1.5 контракту від 19.04.2023 №19-423VIN встановлено перелік документів, до якого входить коносамент. Однак, вказаний документ до митного оформлення не надано;

3) в пункті 4.5 контракту від 19.04.2023 №19-423VIN зазначено, що умови оплати вказуються в інвойсі або у рахунку проформі. Однак, рахунок проформа до митного оформлення не надано, а у інвойсі відсутня інформація щодо умов оплати за оцінюваний товар;

4) відповідно до пункту 5.2 контракту від 19.04.2023 №19-423VIN строк поставки товарів на митну територію України не повинен перевищувати 120 календарних днів, з моменту передоплати. Однак, банківські платежі документи до митного оформлення не надано;

5) пункт 1.7 контакту від 19.04.2023 №19-423VIN не містить повної інформації щодо зазначення країни походження товарів, тим самим не дає можливості митному органу ідентифікувати умови відповідного пункту. Також відповідно до інвойсу від 02.06.2023 № 11631014JK товар поставляється в Україну на умовах СРТ-Київ.

Стосовно не надання до митного оформлення коносаменту суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Пунктом 1.5 контракту від 19 квітня 2023 року № 19-423VIN товар має супроводжуватися такими документами: пакувальний лист, рахунок-проформа, рахунок-фактура (інвойс), коносамент або автотранспортна накладна (залізнична накладна) та іншими документами відповідно до номенклатури товару.

В цьому випадку декларантом до митного оформлення з переліку транспортних (перевізних) документів, передбачених пунктом 6 частини другої статті 53 МК України, надано автотранспортні накладні (CMR).

При цьому суд звертає увагу, що пунктом 1.5 контракту передбачено можливість надання транспортних (перевізних) документів - коносамент або автотранспортна накладна (залізнична накладна), тому не надання коносаменту не вказує на не надання декларантом транспортних (перевізних) документів.

Також заявник вказує, що відповідно до інвойсу товар поставлявся на умовах СРТ-Київ, а в інвойсі не зазначено, які саме складові включено до ціни товару.

Відповідно до пункту 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

За приписами частини одинадцятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Щодо доводів відповідача - відповідно до пакувального листа вантажовідправником є фірма «JINKO SOLAR» (CHUZHOU) CO. LTD», однак відповідно до графи № 2 митної декларації країни відправлення відправником є фірма «SLT NRANS LOGISTIC Sp.z.o.o.».

Частиною 2 статті 53 МК України не визначено митну декларацію країни відправлення, у якості документа, що підтверджує митну вартість товару, як і пакувальний лист.

Згідно пункту 3.2 контракту №19-423VIN від 19.04.2023 продавець має право поставляти товар особисто або доручати відвантаження третім особам.

Пунктом 3.3 контракту №19-423VIN від 19.04.2023 визначено, що покупець зобов`язаний прийняти поставку від будь-якого з вантажовідправників, запропонованих продавцем.

Таким чином, зазначена розбіжність не є розбіжністю, яка б впливала на складові митної вартості, так як за умовами поставки СРТ (Інкотермс 2020) та контрактом передбачено, що продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення, а позивач, в свою чергу, зобов`язаний прийняти товар від будь-якого визначеного саме продавцем вантажовідправника.

Також в графі 33 додатку оскаржуваного рішення відповідач зазначив, що відповідно до пункту 1.5 контракту №19-423VIN від 19.04.2023 встановлено перелік документів, до якого входить коносамент. Однак, вказаний документ до митного оформлення не надано.

Як зазначалось вище, відповідно до п.1.5 контракту від 19.04.2023 №19-423VIN сторонами встановлено перелік товаросупровідних документів, а саме: пакувальний лист, рахунок-проформа (у разі наявності), рахунок-фактура (інвойс), коносамент або автотранспортна накладна (залізнична накладна) та іншими документами, відповідно до номенклатури товару.

Аналізуючи наведені зауваження суд зазначає, що вимоги вказаного пункту 1.5 контракту від 19.04.2023 №19-423VIN не передбачають одночасної наявності таких супровідних документів, як коносамент та автотранспортна накладна (залізнична накладна).

Позивачем як до суду, так і до митного органу, окрім коносаменту, подано всі перелічені документи, які у своїй сукупності дають можливість ідентифікувати факт постачання товару, його кількість, вартість, умови поставки, а всі дані в наданих позивачем документах відповідають один одному та кореспондуються між собою.

Крім того, в графі 33 додатку оскаржуваного рішення відповідач зазначив, що в пункті 4.5 контракту від 19.04.2023 №19-423VIN зазначено, що умови оплати вказуються в інвойсі або у рахунку проформі. Однак, рахунок проформа до митного оформлення не надано, а в інвойсі відсутня інформація щодо умов оплати за оцінюваний товар.

Так, у відповідності до пункту 4.3 контракту №19-423VIN від 19.04.2023 покупець повинен здійснити оплату товару згідного даного контракту та інвойсів до контракту протягом 90 (дев`яноста) банківських днів від дати, наступної за датою поставки товару.

Водночас пункт 4.5 контракту №19-423VIN від 19.04.2023 передбачає, що умови оплати товару можуть бути змінені за згодою сторін та вказуються у рахунку-проформі та/або у рахунку-фактурі (інвойсі) на кожну окрему партію товару відповідно.

Таким чином, умовами контракту чітко визначено, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем контракту протягом 90 (дев`яноста) банківських днів від дати, наступної за датою поставки товару і тільки у випадку зміни умов оплати товару, такі змінені дані відображаються у рахунку-проформі та/або у рахунку-фактурі (інвойсі) на кожну окрему партію товару відповідно.

Тобто, у випадку відсутності змін в умовах оплати товару, покупець зобов`язується сплатити його вартість на умовах, визначених в пункті 4.3 контракту, а в рахунку-проформі та/або у рахунку-фактурі (інвойсі) такі дані можуть не відображатись.

Отже, зауваження відповідача спростовуються умовами наданого позивачем до суду контракту №19-423VIN від 19.04.2023, в рамках виконання якого відбулось митне оформлення товару.

Також, в графі 33 додатку оскарженого рішення відповідач зазначив, що відповідно до пункту 5.2 контракту №19-423VIN від 19.04.2023 строк поставки товарів на митну територію України не повинен перевищувати 120 календарних днів, з моменту передоплати. Однак, банківські платіжні документи до митного оформлення не надано.

У відповідності до пункту 5.2 контракту №19-423VIN від 19.04.2023 строк поставки товарів на митну територію України не повинен перевищувати 120 календарних днів, з моменту передоплати, у разі її здійснення.

Згідно пункту 4.3 контракту №19-423VIN від 19.04.2023 покупець повинен здійснити оплату товару згідного даного контракту та інвойсів до контракту протягом 90 (дев`яноста) банківських днів від дати, наступної за датою поставки товару.

З аналізу наведених положень контракту №19-423VIN від 19.04.2023 видно, що передоплата за поставлений товар його змістом, як і змістом інших складених на його виконання документів, не передбачено.

Таким чином, станом на дату митного оформлення товару строк його оплати не збіг.

Окрім цього, в графі 33 додатку оскаржуваного рішення відповідач зазначив, що пункт 1.7 контракту №19-423VIN від 19.04.2023 не містить повної інформації щодо зазначення країни походження товарів, тим самим не дає можливості митному органу ідентифікувати умови відповідного пункту.

Щодо наведеного зауваження митного органу суд зазначає, що інформація стосовно країни походження товару не відноситься до складу істотних умов договору, а отже, сторони такого договору не зобов`язані вказувати інформацію, яка не впливає на обов`язки його виконання. Так само умови договору не повинні відповідати очікування митного чи будь-якого іншого органу.

Тим більше, інші супроводжувальні документи, надані позивачем як до суду, так і під час митного оформлення товару містять інформацію про країну походження товару, а отже, такі зауваження відповідача не можуть бути прийняті до уваги.

Також в графі 33 додатку оскаржуваного рішення відповідач зазначив, що відповідно до копії інвойсу від 06.06.2023 №11631017JK (оригінал інвойсу відсутній) товар поставляється в Україну на умовах СРТ-Київ. За цими умовами продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Не зазначено, які саме складові включено до ціни товару.

Судом встановлено, що у відповідності до пункту 2.3 Контракту №19-423VIN від 19.04.2023, якщо інше не передбачено рахунком-фактурою (Інвойсом), ціна товару за цим контрактом включає вартість тари, упаковки, маркування, перевезення (завантаження, вивантаження), а також всі інші витрати до пункту призначення, оплата яких передбачена продавцем, відповідно до базисних Правил Інкотермс в редакції 2020.

Отже, наведене свідчить про те, що погоджуючи саме обрані умови поставки СРТ, сторони виходили з того, що кінцева ціна, що сплачується за поставку товару, вже включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати.

Сторони погодили всі істотні умови, до складу яких належить в тому числі і ціна товару, придбаваємого за умовами поставки СРТ, відповідно до яких у фактурну вартість товару вже включені витрати, що впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення).

З аналізу наданих документів видно, що інших додаткових витрат зі страхування товару позивач не поніс, так як відповідно до пункту 1.4 контракту №19-423VIN від 19.04.2023 сторони домовились, що страхування вантажу за цим контрактом не здійснюється.

За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс термін СРТ означає, що продавець здійснює поставку покупцю у вказане місце призначення.

Відповідно до умов СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися.

Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару.

Даний висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 16.07.2022 у справі №815/324/18.

В графі 33 додатку оскаржуваного рішення відповідач також зазначив, що до митного оформлення не наданий рахунок-проформа, який передбачений п.1.5 контракту від 19.04.2023 №19-423VIN.

Як і зазначалось вище, відповідно до п. 1.5 контракту від 19.04.2023 №19-423VIN сторонами встановлено перелік товаросупровідних документів, а саме: пакувальний лист, рахунок-проформа (у разі наявності), рахунок-фактура (інвойс), коносамент або автотранспортна накладна (залізнична накладна) та іншими документами, відповідно до номенклатури товару.

Позивачем як до суду, так і до митного органу надано всі необхідні документи, які у своїй сукупності дають можливість ідентифікувати факт постачання товару, його кількість, вартість, умови поставки, а всі дані в наданих позивачем документах відповідають один одному та кореспондуються між собою.

Крім того в графі 33 додатку оскаржуваного рішення відповідач зазначив, що надана декларантом комерційна пропозиція являє собою копією Інвойсу, не містить інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям, отже не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VI Генеральної угоди з тарифів та торгівлі. Тобто, даний документ не підтверджує дійсність ціни та достовірність митної вартості.

Комерційна пропозиція це документ, що надсилається клієнту, щоб запропонувати приблизну вартість для певного набору товарів або послуг.

Чинним законодавством України не встановлено обов`язкових реквізитів для комерційної пропозиції, оскільки вона не є первинним документом чи правочином, а тому не є обов`язковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару.

Крім цього, положенням пункту 4 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Із наведеної засади випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних відносин, у тому числі і свобода форми комерційної пропозиції. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності, митним органам заборонено втручатись у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги комерційну пропозицію з мотивів її недопустимості, у зв`язку з наявністю чи відсутністю в ній певних відомостей, тим паче форми її складання.

Таким чином, комерційна пропозиція, у сукупності з іншими доказами у справі, є додатковим доказом правильності визначення митної вартості товару за ціною договору, так як в ній зазначена ціна, на підставі якої продавцем було запропоновано позивачу придбати відповідний товар.

Щодо зауважень відповідача, що висновки Дніпропетровської торгово-промислової палати прийнято до уваги митницею, але він не може бути підставою для підтвердження митної вартості.

Надані висновки експерта містять висновки про ринкову вартість конкретних товарів за 1 штуку. Відповідні дослідження проводилися експертом в галузі визначення ринкової вартості товарів, при цьому позивачем були надані усі документи, що витребовувалися експертом з метою визначення ринкової вартості товарів.

Статтею 6 Указу Президента України від 25.08.1994 №475/94 Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів встановлено, що при здійсненні суб`єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника контрактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції.

Отже, ціна імпортованого товару повинна відповідати цінам, що склалися на ринку експорту на ідентичний або аналогічний товар, тобто на товар, який є однаковим або подібним за характеристиками, торговельною маркою, артикулом та має однакову собівартість виробництва.

У висновках експерта Дніпропетровської ТПП була проаналізована ринкова вартість товару на ринку експорту, використовувалась відповідна нормативно-законодавча база, зокрема, Міжнародний стандарт оцінки (2003 р., 6 видання), та проведено аналіз цінової інформації ринку з використанням загальнодоступної інформації з інтернету.

Отже, зауваження митниці є необґрунтованими та безпідставним.

Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Визначаючи недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 у справі №809/1174/17 в рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 08.02.2019 у справі №825/648/17, від 26.05.2022 у справі №560/355/19.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За результатами опрацювання наданих позивачем документів орган доходів і зборів повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Беручи до уваги, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваних рішень та здійснення коригування митної вартості.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко