Справа № 450/4842/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 450/4842/23 пров. № А/857/911/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Гладкої С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2023 року у справі №450/4842/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції Кукса Д.А., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м. Пустомити, дата складання повного тексту 27.10.2023),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови АА №00013597 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на його поштову адресу надійшло поштове відправлення від Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому містилася постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серія АА №00013597 від 28 серпня 2023 року, що винесена Заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 , з якої вбачається, що позивач як відповідальна особа 22.07.2023 о 22 год. 30 хв. за адресою Н-11 км 76+702, Дніпропетровська область, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу 10,2% (2,147 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 21 тонна та відстані між осями 1.3 м або менше, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності позивача та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Не погоджуючись з постановою, звернувся до вищестоящого органу та 19.09.2023 отримав відповідь (формальну відписку не по суті його скарги), в якій його проінформовано про залишення оскаржуваної постанови без змін, а скарги без задоволення. Підставою ж притягнення до відповідальності є начебто встановлення факту перевищення допустимих навантажень на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями 1.3 метра або менше, та встановлення факту перевищення допустимих навантажень на строєні осі, які нормативно встановлені у розмірі 21 тони, у разі якщо відстань між осями 1.3 метра або менша (тобто зафіксовано начебто факт відстані між строєними осями 1.3 м або менше і відповідно порушення граничного навантаження на строєні осі, яке у випадку відстані 1.3 м відповідно до п. 22.5 ПДР встановлено у розмірі 21 тони). Вважає дану постанову протиправною та безпідставною, оскільки, підприємство ТзОВ «Транс -Сервіс-1» не використовує для перевезення транспортні засоби напівпричепи з відстанню між строєними осями 1.3 м або менше, бо це економічно не виправдано, та суттєво зменшує корисне навантаження, виробники даних напівпричепів, у яких закуповуються транспортні засоби (напівпричіпи), не виготовляють продукцію з відстанню між строєними осями 1.3 метра або меншою. Згідно укладених договорів на перевезення наливних продуктів підприємством здійснювались перевезення автоцистернами «олії соняшникової» по визначених маршрутах перевезення здійснювалось по маршруту м.Дніпро( Дніпропетровська область) - м.Ізмаї (Одеська область), під час виконання перевезень по маршруту( Дніпро - Ізмаїл) транспортні засоби відповідно також проїжджали WIM - 20, WIM - 45, WIM-40, WIM-33, WIM-39, жодних порушень не було зафіксовано окрім WIM -78. на якому фіксується відстань між строєними осями напівпричепа 1300 мм або менша, що не відповідає дійсності. Попри неодноразове використання одного і того: транспортного засобу, проїжджаючи через комплекси зважування у русі WIM - 20, WIM 45, WIM-40, WIM-33, WIM-39, WIM-78 по одному і тому ж маршруту з однаковими характеристиками, а саме з відстанню між строєними осями 1310 мм як це і визначено у специфікаціях на напівпричепа цистерну один з комплексів WIM, а саме WIM-78 фіксує між осеву відстань, яка становить 1300 мм або меншу, хоча інші комплекси WIM цього не фіксують, що у свою чергу призводить до неправильного визначення граничної навантаження на строєні осі. В отриманій відповіді зазначається про те, що не виключається можливість завантаження транспортного засобу на інших ділянках дороги.

ТзОВ Транс-Сервіс-1 замовлено проведення вимірювання міжосевих відстаней колісного транспортного засобу (КТЗ), яке проведено Державним підприємством «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації». Згідно Протоколу проведених замірів міжосевих відстаней інформація зазначена у постанові що оскаржується не підтвердилась. Вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому просить закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

У додаткових поясненнях позивач зазначив, що комплекс WIM-20 та WIM-60 станом на червень, липень були діючим та фіксували порушення габаритно-вагових норм, передбачених ПДР, внаслідок чого виносились постанови про притягнення правопорушників до адміністративної відповідальності.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2023 року позов задоволено. Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00013597 визнати протиправною та скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі.

Зокрема апелянт вказує на те, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. №163, на підтвердження чого суду першої інстанції було надана сертифікати щодо справності вимірювального засобу.

Крім того, відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16 % щодо навантаження на осі. Тому твердження суду першої інстанції, що має бути врахована похибка 2% є помилковим, оскільки для отриманих вимірювань навантаження транспортного засобу була врахована похибка 16%. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання на офіційну електронну адреси, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч.5 ст.286 КАС України).

З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 28.08.2023 заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень, Сидоренко А.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування: ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. В даній постанові зазначено: Відповідальна особа 25.06.2023 о 15 год. 31 хв. за адресою Н-11, км 76 +702 Дніпропетровська область допустила рух транспортного засобу MAN TGХ 18.480, д.н.з. НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу на 10,2% (2,142 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 21 тона та відстані між осями 1.3 м або менше; відстань між вісями 3-4 1300 мм; 4-5 1300 мм

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відсутність належних і допустимих доказів правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 (далі - Правила), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі «Правила дорожнього руху»).

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 22.5 ПДР України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують для типів транспортних засобів для автомобільних доріг державного значення: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36т, двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40т, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40т, двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42т, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44т, двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40т.; навантаження на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями 1,3м або менше -21т; понад 1,3 до 1,4м. 24т.

Як слідує з протоколу ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 22.08.2023 №83 напівпричіпа-цистерни BODEX KIS 3W, д.н.з. НОМЕР_3 , міжосьова відстань становить 1311,6 мм (між І та ІІ осями) та 1313 мм (між ІІ та ІІІ осями).

Покликання відповідача про те, що дані параметри міжосьової відстані були встановлені після винесення оскаржуваної постанови, якими зафіксовано міжосьову відстань у розмірі менше 1300 мм та неможливості прийняття даних доказів, оскільки такі параметри могли бути змінені внаслідок дій позивача, не приймаються до уваги судом, оскільки доказів будь якого втручання позивача в конструктивні деталі КТЗ стороною відповідача не надано.

Крім того, згідно специфікації КТЗ, а також та креслень BODEX KIS 3W міжосьова відстань вказана 1310 мм.

Таким чином судом встановлено, що міжосьова відстань КТЗ, який вказаний в оскаржуваній постанові, становить більше 1.3 м.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Частиною 2 статті 132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно наданих стороною позивача доказів, відстань між осями транспортного засобу, вказаного в оскаржуваній постанові, становить більше 1.3 м, та можливість перевезення вантажу масою до 24 тон, тобто позивачем не перевищено допустимі норми ваги переміщуваного вантажу.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваних постанов з врахуванням встановленої міжосьової відстані, яка складає більше 1.3 м.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Крім того, згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність належних і допустимих доказів правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, в їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оспорюваних постанов, дає підстави для висновків про не доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.132-1 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Державної служби України з безпеки на транспорті діяв не у спосіб визначений законом та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, в рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2023 року у справі №450/4842/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 05.04.2024