Справа № 520/7258/24
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 квітня 2024 р. Справа № 520/7258/24
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 22.09.2021 року № ФХ 88213;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 22.09.2021 року № ФХ 88213 з урахуванням усіх видів грошового забезпечення.

Ухвалою від 26.03.2024 року адміністративний позов залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення викладених в ухвалі недоліків протягом десять днів з моменту отримання ухвали. Повідомлено позивача про можливість виправлення недоліків позовної заяви шляхом подачі до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення з позовом.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надано заяву про усунення недоліків, в якій позивач зазначає, що вважає, що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки розпочався з дня отримання позивачем відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 22.09.2021 року № ФХ 88213 05.12.2023 року.

З цього приводу суд зазначає, що позивач просить суд здійснити перерахунок його пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки від 22.09.2021 року № ФХ 88213 при цьому звернення з заявою до відповідача про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки 29.11.2023 року та отримання відмови 05.12.2023 року , не змінює час перебігу строку звернення до суду, оскільки ще станом на час виготовлення довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 22.09.2021 року № ФХ 88213 про розмір грошового забезпечення, з одночасним її направленням відповідачу, позивач, отримуючи пенсійні виплати у попередніх розмірах був обізнаний, що перерахунок пенсії не відбувся. При цьому про обізнаність того, що довідка від 22.09.2021 року № ФХ 88213 виготовлена ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач був обізнаний з листа від 22.09.2021 за вих. № ФХ-88213/6702/с.

На думку суду, наведені у заяві причини, не можна визнати поважними та об`єктивними причинами пропуску вказаного строку враховуючи висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладені у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Крім того, представник позивача в заяві про усунення недоліків посилається на те, що зазначений позов може бути подано без обмеження будь яким строку.

Так представник позивача посилається на позицію Конституційного Суду у рішеннях від 15.10.2013 №8-рп/2013 та від 15.10.2013 № 9-рп/2013

Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15.10.2013 №8-рп/2013 і №9- рп/2013. Так, у рішенні від 15.10.2013 №8-рп/2013 (справа № 1-13/2013) Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно з п. 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Суд зазначає, що у справах від 15.10.2013 №8-рп/2013 і №9- рп/2013 розглядались спірні правовідносини відмінні від тих, які розглядаються у даній справі.

Щодо посилання представника позивача на позицію Конституційного Суду у рішеннях від 25.05.2016 у справі №164/1904/14-ц, у постановах Великої палати ВС від 6.02.2019 у справі №522/2738/17, у постановах ВС: від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17 (2-а/201/304/2017), від 29.11.2019 у справі №642/7479/16-а, від 30.01.2020 у справі №554/5119/16-а, від 23.07.2020 у справі №761/28365/16-а то слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи №755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція.

Отже, суд керується висновком Верховного Суду, викладеного у вказаній вище справі №240/12017/19.

За таких обставин слід зазначити про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Крім того, суд звертає увагу, що фактично обґрунтувань причин поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом, позивачем не наведені.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Перевірка дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

Згідно ч.1,2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом не поважними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо: у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що строк звернення до суду з цим позовом є пропущеним, поважних причин позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду не вказано, підстави для поновлення вказаного строку відсутні, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку позивачем не надано, тому у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду необхідно відмовити, а позовну заяву - повернути на підставі ч. 2 ст. 123, п.9 ч.4 ст. 169 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 123, 169, 248, 256, 293, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Рубан В.В.