Справа № 932/2218/24
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/2218/24
Провадження № 2-а/932/79/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря судового засідання Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2024 року позивач - ГУ ДМС України в Дніпропетровській області звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, в якій просить продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 місяці з метою забезпечення видворення за межі території України.

Вимоги обгрунтовані тим, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 19.07.2013 строком дії до 18.07.2023, продовжений до 31.12.2024 року), останній раз здійснив в`їзд на територію України 04.09.2018 року, через КПП «Харків» з метою навчання, що підтверджено відмітками у паспортному документі та інформацією з веб-інтерфейсу інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон. Документувався посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 , терміном дії з 06.12.2016 року до 11.09.2019 року. Втративши підстави для подальшого перебування на території України відповідач ухилився від виїзду з України. Із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина Туркменістану біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.

За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженими службовими особами ГУ ДМС Дніпропетровській області відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005794 від 14.12.2023 року, у якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 005785 від 14.12.2023 року, відповідно до якої на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 3400 грн. 00 коп., адміністративний штраф сплачено, постанова не оскаржена. З посиланням на норми ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» уповноваженими службовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області 14.12.2023 року відносно відповідача прийнято рішення № 014528 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 17.12.2023 року, проте відповідач вказане рішення не виконав, не виїхав за межі території України. Реалізуючи положення ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», стосовно відповідача прийнято рішення № 6 від 20.12.2023 року про примусове видворення з України. Оскільки відповідач тривалий час перебуває на території України без законних підстав, а саме з 11.09.2019 року, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; ухиляється від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього; відсутні законні підстави для перебування на території України, та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим відповідач самостійно територію України не покине. Враховуючи зазначене існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі.

Позивач у позові зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2023 року у справі 205/13858/23 частково задоволено позовні вимоги відділу № 7 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області та затримано відповідача для забезпечення видворення за межі території України, рішення суду не оскаржене. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2024 року у справі 932/1390/24 частково задоволено позовні вимоги ГУ ДМС у Дніпропетровській області та продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування в Україні з метою забезпечення видворення з території України строком на один місяць, тобто до 21.03.2024 року. ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з повідомленням до Посольства Туркменістану в Україні від 22.12.2023 року про затримання відповідача на підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», проте офіційної відповіді на даний час не отримано. Листом до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 26.12.2023 за вих. № 1201.17.2/62089-23 доручено здійснити опитування відповідача з питань готовності залишити територію України, чи має кошти для придбання квитка; аналогічний лист було надіслано від 02.01.2024 за вих. № 1201.17/180-24. Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 09.01.2024 за вх. № 4877.5/36-24 надіслано акт опитування відповідача, де зазначено, що він готовий залишити територію України та має фінансову можливість. Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 12.01.2024 за вх. № 4877.5/69-24 повідомлено, що відповідач надіслав на ел. адресу ПТПІ у електронному вигляді авіаквиток з Кишенева до Стамбулу на 17.01.2024 року. Листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 16.01.2024 року до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» роз`яснено візовий порядок перетину державного кордону Молдови та Туреччини, що унеможливило виконання рішення про примусове видворення стосовно відповідача, використовуючи вищезазначений авіаквиток. Лист ГУ ДМС у Дніпропетровській області до Посольства Республіки Молдова в Україні від 16.01.2024 року № 1201.17-716/12.3-24 з метою співпраці у оформленні транзитної візи для відповідача та виконання рішення про примусове видворення. Листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 06.02.2024 року за вих. № 1201.17.2/5143-24 до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» направлено заяву-анкету та реквізити для сплати консульського збору для оформлення транзитної візи через Республіку Молдова. Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 08.02.2024 року за вх. № 4877.5/200-24 надіслано заповнену відповідачем заяву-анкету для отримання транзитної візи через Республіку Молдова. З метою забезпечення видворення відповідача уповноваженою службовою особою ГУ ДМС у Дніпропетровській області 29.02.2024 року у телефонному режимі отримано інформацію від представника Посольства Республіки Молдова про необхідність офіційного звернення до Генерального інспекторату з міграції в Республіці Молдова з метою отримання дозволу для документування відповідача транзитною візою та забезпечення примусового видворення. Листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області за вих. №1201.17.2-3039/12.3-24 від 01.03.2024 року до Генерального інспекторату з міграції в Республіці Молдова направлене офіційне звернення з метою документування відповідача транзитною візою для забезпечення виконання рішення про примусове видворення. На даний час офіційної відповіді ГУ ДМС у Дніпропетровській області не отримано, що свідчить, що позивачем вживаються заходи для примусового видворення відповідача, проте з незалежних від позивача причин на даний час здійснити примусове видворення не є можливим, тому позивач просить суд продовжити строк перебування відповідача в ПТПІ для забезпечення його примусового видворення за межі території України на два місяці.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні, за участю захисника та перекладача, позовні вимоги визнав, пояснив, що проживає в Україні без відповідних дозвільних документів на законне проживання, просив в позові відмовити з огляду на те, що він придбав авіаквиток і хотів самостійно залишити України, проте був безпідставно затриманий міграційною службою.

Вислухавши представника позивача, відповідача з представником за участю перекладача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Як встановлено в судовому засіданні, громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 19.07.2013 строком дії до 18.07.2023, продовжений до 31.12.2024 року), останній раз здійснив в`їзд на територію України 04.09.2018 року, через КПП «Харків» з метою навчання, що підтверджено відмітками у паспортному документі та інформацією з веб-інтерфейсу інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон. Документувався посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 , терміном дії з 06.12.2016 року до 11.09.2019 року.

Втративши підстави для подальшого перебування на території України відповідач ухилився від виїзду з України; із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина Туркменістану біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.

За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженими службовими особами ГУ ДМС Дніпропетровській області відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005794 від 14.12.2023 року, у якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 005785 від 14.12.2023 року, відповідно до якої на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 3400 грн. 00 коп., адміністративний штраф сплачено, постанова не оскаржена.

У відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» уповноваженими службовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області 14.12.2023 року відносно відповідача прийнято рішення № 014528 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 17.12.2023 року, проте відповідач вказане рішення не виконав, не виїхав за межі території України.

Реалізуючи положення ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», стосовно відповідача прийнято рішення № 6 від 20.12.2023 року про примусове видворення з України.

Оскільки громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалий час перебуває на території України без законних підстав, а саме з 11.09.2019 року, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; ухиляється від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього; відсутні законні підстави для перебування на території України, та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим відповідач самостійно територію України не покине. Як зазначив у позові позивач, враховуючи зазначене, існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2023 року у справі 205/13858/23 було частково задоволено позовні вимоги відділу № 7 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області та затримано громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення видворення за межі території України.

Ухвалюючи вказане рішення, суд зазначив, що за встановлених обставин та з огляду на факт проживання відповідача на території України без документів на право проживання, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП, враховуючи законного джерела заробітку та не виконання ним добровільно рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну, наявні підстави для подальшого видворення за межі території України громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосування судом такого заходу як затримання з метою забезпечення видворення за межі території України. Водночас, суд зазначив, що аналіз сукупності зазначених обставин вказує на те, що затримання відповідача є необхідним та виправданим за наведених умов, останнє дозволить компетентним органам в установленому порядку здійснити відповідні процедури видворення щодо відповідача.

Вказане рішення суду вступило в законну силу і встановлені ним обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Крім того, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2024 року, ухваленим у справі 932/1390/24, частково задоволено позовні вимоги ГУ ДМС у Дніпропетровській області та продовжено строк затримання громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебування в пункті тимчасового перебування в Україні з метою забезпечення видворення з території України строком на один місяць, тобто до 21.03.2024 року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.04.2024 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2024 року залишено без змін, а апеляційна скарга представника відповідача залишена без задоволення.

Вказаним рішенням суду встановлено, що ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з повідомленням до Посольства Туркменістану в Україні від 22.12.2023 року про затримання відповідача на підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», проте офіційної відповіді не отримано.

Листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 26.12.2023 за вих. № 1201.17.2/62089-23 доручено здійснити опитування відповідача з питань готовності залишити територію України, чи має кошти для придбання квитка; аналогічний лист було надіслано від 02.01.2024 за вих. № 1201.17/180-24.

Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 09.01.2024 за вх. № 4877.5/36-24 до позивача надіслано акт опитування відповідача, де зазначено, що він готовий залишити територію України та має фінансову можливість.

Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 12.01.2024 за вх. № 4877.5/69-24 повідомлено, що відповідач надіслав на електронну адресу ПТПІ у електронному вигляді авіаквиток з Кишенева до Стамбулу на 17.01.2024 року.

Листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 16.01.2024 року, адресованим до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України», роз`яснено візовий порядок перетину державного кордону Молдови та Туреччини, що унеможливило виконання рішення про примусове видворення стосовно відповідача, використовуючи вищезазначений авіаквиток.

ГУ ДМС у Дніпропетровській області до Посольства Республіки Молдова в Україні з метою співпраці у оформленні транзитної візи для відповідача та виконання рішення про примусове видворення направлено лист від 16.01.2024 року № 1201.17-716/12.3-24.

Листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 06.02.2024 року за вих. № 1201.17.2/5143-24 до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» направлено заяву-анкету та реквізити для сплати консульського збору для оформлення транзитної візи через Республіку Молдова.

Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 08.02.2024 року за вх. № 4877.5/200-24 надіслано заповнену відповідачем заяву-анкету для отримання транзитної візи через Республіку Молдова.

З метою забезпечення видворення відповідача уповноваженою службовою особою ГУ ДМС у Дніпропетровській області 29.02.2024 року у телефонному режимі отримано інформацію від представника Посольства Республіки Молдова про необхідність офіційного звернення до Генерального інспекторату з міграції в Республіці Молдова з метою отримання дозволу для документування відповідача транзитною візою та забезпечення примусового видворення.

Листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області за вих. №1201.17.2-3039/12.3-24 від 01.03.2024 року до Генерального інспекторату з міграції в Республіці Молдова направлене офіційне звернення з метою документування відповідача транзитною візою для забезпечення виконання рішення про примусове видворення.

Листом Посольства Республіки Молдова в Україні від 22.03.2024 року № 5141/1/1201 ГУ ДМС у Дніпропетровській області повідомлено про те, що процедура видачі транзитної візи Консульським відділом Посольства Республіки Молдова в Україні здійснюється за попереднім запитом української сторони в Генеральному Бюро по Міграції Республіки Молдова і для видачі візи на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дана процедура займає більше ніж 10 робочих днів. Утримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , строком дії з 19.07.2013 року по 31.12.2024 року, здійснена, якщо до пакету документів для отримання візи буде і лист-згода його транзиту через території Республіки Молдова з боку української відповідної влади. В зв`язку з вказаним Посольство направить електронне дос`є для візи з проханням надати дозвіл на отримання транзитної візи до Посольства Республіки Молдова в Україні громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні відповідач пояснив, що він є громадянином Туркменістану, на території України проживає без відповідних документів на право проживання в Україні, за отриманням статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту на території України до органів ДМС України не звертався, мав намір виїхати з території України, для чого придбав авіаквиток з Кишинева до Туреччини на 17.01.2024 року, проте був затриманий міграційною службою.

В судовому засіданні представник позивача вказав, що оскільки між Туркменістаном та Республікою Молдова, Туреччиною та Туркменістаном відсутній безвізовий режим, то громадянам Туркменістану необхідно отримати транзитну візу для транзитного відвідування даних країн. Оскільки такі транзитні візи досі не отримані для відповідача, ДМС не має можливості його видворити.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року передбачено, що за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України. Цією ж статтею Закону передбачено, що рішення про видворення іноземця чи особи без громадянства (стосовно осіб, затриманих в межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетину державного кордону України) повинно бути прийнято органом охорони державного кордону. Таке рішення про видворення може бути оскаржене до суду. Іноземець чи особа без громадянства зобов`язані покинути територію України у строк, зазначений в рішенні про видворення.

Примусове видворення іноземця чи особи без громадянства на підставі постанови адміністративного суду здійснюється лише у разі, якщо особа ухиляється від виїзду після прийняття рішення про видворення. Затримання і примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства здійснюється органами охорони державного кордону лише на підставі постанови адміністративного суду, яка приймається за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

Аналізуючи вищенаведені приписи ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» слід дійти висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов`язкові обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду. Обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як зазначено вище та всбачається з матеріалів справи, уповноваженими службовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області 14.12.2023 року відносно відповідача прийнято рішення № 014528 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 17.12.2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вищезазначеного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідач з рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області №014528 від 14.12.2023 року ознайомлений, що підтверджено особистим підписом, але у зазначений строк, а саме до 17.12.2023 року не виїхав за межі території України, тобто вищезазначене рішення не виконав, а відтак ухиляється від виїзду за межі України та знаходиться на території України незаконно і добровільно її не покине.

Стаття 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до відповідних державних органів із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні докази, які би свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно зі статтею 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіального органу чи підрозділу, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України про державний кордон або про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, до завершення процедури розгляду такої заяви.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Виходячи із встановлених судом обставин та вищенаведених положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що оскільки відповідачем не отримано на день розгляду справи статусу біженця, у нього відсутні дозвільні документи на проживання на території України, добровільно не виконано рішення позивача про видворення, то вказане свідчить про те, що останній ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, тому наявні правові підстави для його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для забезпечення примусового видворення.

Зважаючи на викладене, суд вважав, що позовні вимоги обгрунтовані на законі і підлягають задоволенню частково та вважає за необхідне продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на один місяць, достатній для здійснення передбачених законом дій для видворення відповідача за територію України. Будь-яких доказів на підтвердження необхідності продовження строку затримання відповідача та перебування у зазначеному ПТПІ позивачем суду не надано.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 289, 371 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - задовольнити частково.

Продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на один місяць.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.О. Кудрявцева