Справа № 420/4846/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4846/24
У Х В А Л А

04 квітня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якій просить:

- визнати бездіяльність відповідача-1 щодо ненарахування позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 17.07.2019 р. включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, протиправною;

- зобов`язати відповідача-2 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 17.07.2019 р. із застосуванням березня 2018 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації.

Ухвалою від 16.02.2024 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.03.2024 р. від відповідача-2 надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Клопотання мотивоване тим, що до 19.07.2022 р. КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Вказує, що до подання позовної заяви дії позивача щодо захисту своїх прав були пасивними при тому, що нічого не перешкоджало йому звернутися до суду з адміністративним позовом у встановлені законом строки

При розгляді даної заяви суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.ч.3, 5 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить, зокрема, зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 17.07.2019 р. відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Положення ст.122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовцям). Такі правовідносини регулюються положеннями ст.233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 р. № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022 р., ч.ч.1, 2 ст.233 КЗпП України викладено в такій редакції: "Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст.116)".

Отже, до 19.07.2022 р. КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 р. у справі № 260/3564/22 та у постановах від 19.01.2023 р. у справі № 460/17052/21 і від 25.04.2023 р. у справі № 380/15245/22.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 у даній справі є протиправність дій відповідача-2 щодо не нарахування та невиплати позивачу у повному обсязі за період з 01.03.2018 р. по 17.07.2019 р. індексації грошового забезпечення. На момент звільнення позивача з військової частини НОМЕР_1 (17.07.2019 р.) ч.2 ст.233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини розповсюджуються положення ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022 р.), та вважає, що право позивача на звернення до суду із цим позовом, не обмежене будь-яким строком. Таким чином, позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 20.11.2023 р. у справі № 160/5468/23.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на вимоги ч.5 ст.122 КАС України, оскільки положення ст.233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України.

Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.04.2023 р. у зразковій справі № 260/3564/22, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 р.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заява відповідача-2 про залишення адміністративного позову без розгляду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.123, 243, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.І. Бездрабко