Справа № 739/323/24
Суддя: Іващенко А. І.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 739/323/24
Провадження № 2-а/739/4/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суду Чернігівської області в складі головуючого судді Іващенка А.І. розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Костюченка В.К. звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою серії БАД № 177426 від 22.01.2024 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.121 КУпАП з формулюванням, що ОСОБА_1 22.01.2024 року керував автомобілем при цьому не мав при собі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») та через те, що у автомобіля не горіло ближнє світло фари та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. З оскаржуваною постановою позивач не згоден, тому просить її скасувати та стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору. Ухвалою про відкриття провадження від 02.022.2024 року розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та зобов`язано відповідача надати на адресу суду відзив на позов та докази, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Представник відповідача надав суду відзив де зазначив, що позовні вимоги не визнають повному обсязі та просить суд відмовити в їх задоволенні. Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступних висовків. Судом встановлено, що постановою серії БАД № 177426 від 22.01.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.121 КУпАП з формулюванням, що ОСОБА_1 22.01.2024 року керував автомобілем при цьому не мав при собі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») та через те, що у автомобіля не горіло ближнє світло фари та з застосуванням ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч.1 ст.121 КУпАП, вказана постанова є протиправною і підлягає скасуванню. Зокрема зазначає, що він є учасником бойових дій, особою з інвалідністю внаслідок війни, проте не зміг переконати поліцейських в тому, що він не повинен мати страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з законом. Що стосується правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та при з`ясуванні даних обставин він повідомляв поліцейському, що перед виїздом світло горіло а несправність виникла під час руху, про те зазначені доводи поліцейським не були прийняті до уваги та на нього незаконно накладено адміністравтине стягнення у виді штрафу, щодо ч.1 ст.121 КУпАП то в нього відсутня суб`єктивна сторона даного правопорушення, скільки під час початку руху світло було в справному стані, про те під час руху із за наявності виїмок проїзної частини могло тимчасово зникнути світло, будь якого умислу на порушення правил дорожнього руху у нього не було. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Згідно із пунктом 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1. Відповідно до п. 2.1 ґ ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Згідно п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто кер ують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Тобто, лише особа, яка має відповідний статус, визначений положеннями п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та особисто керує транспортним засобом звільняється від обов`язку страхувати свою цивільно-правову відповідальність, у цьому випадку вона має пред`явити уповноваженому поліцейському документ, що підтверджує її відповідний статус. Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. Відповідно до п. 31.4.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання. У той же час ч. 1 ст. 121 КУпАП визначено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху. Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП). Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Як вбачається із наданого суду відеозапису скоєння правопорушення від 22.01.2024 року автомобіль рухається під керуванням позивача та в якого не горить ліва фара ближнього світла. Після зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівником поліції було повідомлено про причини зупинки та запропоновано надати посвідчення водія та реєстраційний документ. Після того як водій надав документи та пояснив, що коли виїзджав з дому світло фар було в справному стані та можливо під час руху свіло з лівої фари зникло, на що поліцейський почав цікавитись щодо наявності страхового полусу. Позивачем було повідомлено, що він є інвалідом війни та відповідно до чинного Законодавства звільняється від обов`язку страхувати свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до наданих суду доказів вбачається, що згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , є інвалідом та має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни -інвалідів війни. Про те, замість того щоб з`ясувати дані обставини та перевірити статус водія, інспектором поліції було наголошено про наявність в діях водія двох правопорушень КУпАП та повідомлено, що відносно водія буде винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, із застосуванням ст.36 КУпАП. Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. За нормою ч. 2 ст. 73 КАС України, яка визначає поняття належності доказів, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у частині частини другої статті 2 КАС України не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства. З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що постанову БАД №177426 від 22.01.2024 слід скасувати, а справу передати на новий розгляд. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 490/236/16-а. Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" в розмірі 605,60 грн. який підлягає стягненню з відповідача. Керуючись ст. 9, 77, 90, 139, 243-246, 255, 286 КАС України,суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №177426 від 22.01.2024 за ч. 1 ст. 126, ч.1 ст121 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи). В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі Головного управління національної поліції у Чернігівській області (, місцезнаходження: Україна, м. Чернігів, проспект Перемоги буд.74) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) 60 копійок . На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І. Іващенко