Справа № 756/2547/24
Суддя: Шролик І. С.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

04.04.2024 Справа № 756/2547/24
Унікальний номер справи 756/2547/24
Провадження номер 2-а/756/59/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 квітня 2024 року м.Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретаря судового засідання - Крикуна І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1463255 від 17 лютого 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що 17 лютого 2024 року о 19.18 год був зупинений працівниками патрульної поліції, які склали оскаржувану постанову ЕНА № 1463255 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення п.8.7.3 «е» ПДР України, за проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору.

Зауважує, що ним здійснено рух на миготливий зелений сигнал світлофору, що дозволяв йому проїзд.

Вважає, що патрульна поліція не надала йому докази вчинення правопорушення, не продемонструвала факт порушення ПДР, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, йому не забезпечили право скористатися правовою допомогою.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 27 лютого 2024 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С.

Ухвалою суду від 04 березня 2024 відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

Від відповідача 21 березня 2024 року в порядку ст.47 КАС України, у встановлений судом 15-денний строк з дня отримання позову й ухвали про відкриття провадження надійшов відзив на позовну заяву із доказами надіслання позивачу. До відзиву наданий диск на якому зафіксований розгляд справи про адміністративні правопорушення, а також відеозапис з камери спостереження «Безпечне місто» зі зображенням фіксації порушення. У відзиву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на достатність та наявність доказів для прийняття оскаржуваної постанови й притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за проїзд на червоне світло світлофору.

Відповідь на відзив від позивача не надходила.

Згідно ч. 5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як видно з тексту оскаржуваної постанови серії ЕНА № 1463255 від 17 лютого 2024 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ravon R4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 17 лютого 2024 о 19:18 год по бул.Чоколівський, 6 в м.Києві, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України. За що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.(а.с.15).

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з`ясуванню у справі про адміністративне правопорушення, а саме: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч. 2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за

проїзд на заборонний сигнал світлофору.

Згідно з п.п.8.1, 8.7 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, світлофорів. Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно до п.8.7.3 «є» ПДР України, поєднання червоного і жовтого сигналів світлофору забороняє рух та інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

В постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зазначено, що до постанови додаються записи з камер 472065 та 470441. Також міститься допис про відсутність доказів.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оглядом наданого відповідачем відеозапису на диску DVD-R під назвою «відео зі смарт сіті факт порушення» встановлено, що автомобіль білого кольору марки Ravon R4, 17 лютого 2024 рухався по бул.Чоколівський, 6 в м.Києві, здійснював проїзд перехрестя на 15 секунду запису на заборонений червоний сигнал світлофора. Зокрема, з 06 сек до 08 сек запису був мерехтливий зелений сигнал світлофору, з 09 сек до 10 сек був жовтий сигнал, з 11 секунди запису був увімкнутий червоний сигнал світлофору. Автомобіль під керуванням позивача проїхав стоп-лінію світлофора на 15 секунду запису, тобто в момент горіння червоного сигналу світлофору.

Досліджений доказ спростовує твердження позивача в позовній заяві, що він рухався на миготливий зелений колір світлофору.

Окрім того, з дослідженого відеозапису також встановлено, що одразу після проїзду позивачем перехрестя, автомобіль патрульної поліції перебував в зоні дії перехрестя з іншого напрямку й вказаний транспортний засіб одразу виявлений екіпажем патрульної поліції, який за допомогою увімкнення звукового сигналу та проблискового маячка було зупинено за проїздом перехрестя.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З огляду на те, що в силу п. 9 ч.1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором ПП ОСОБА_2 зафіксовано у встановленому законом порядку, а сам відеозапис як доказ досліджувався ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектор також надавав його для перегляду позивачеві на місці зупинки транспортного засобу, тому суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Також з дослідженого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення за клопотанням водія інспектор запропонував водієві перенести розгляд справи на 8.00 ранку наступного дня 18 лютого 2024 року (1.54 -2.08 хв. запису) з метою надання для дослідження доказів, які містяться в запису з камери спостереження. Оскільки відсутня технічна можливість запис порушення продемонструвати негайно. Проте, водій не погодився.

Таким чином, аналізом відеозапису наданих сторонами, наявних в матеріалах справи та досліджених судом, чітко зафіксовано, що перехрестя водій ОСОБА_1 проїхав саме на червоний сигнал світлофору, увімкнення якого мав можливість своєчасно виявити та зреагувати відповідним чином. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про беззаперечність доведення факту допущення водієм ОСОБА_1 порушення п.8.7.3 «е» ПДР України.

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності є свідченням доведеності наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 1463255 від 17 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП є законною, обґрунтованою та винесена по факту встановленого правопорушення, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень- без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122, 251, 283, 284 КУпАП, ст.9, 76-78, 244-246, 257, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс судового рішення складено 04 квітня 2024 року.

Суддя І.С. Шролик