Справа № 728/257/24
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 728/257/24 Суддя (судді) першої інстанції: Лобода Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №1195950 від 06.01.2024, яка винесена інспектором ВП №1 (м.Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Лутом В.М. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою ст.126 КУпАП.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2024 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. у рахунок відшкодування судового збору та 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу в частині стягнення витрат на відшкодування судового збору та витрат на правничу допомогу та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при відшкодуванні витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача не було враховано співмірності заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу адвоката.

На думку апелянта, з огляду на незначну складність даної справи, зміст позовної заяви з доданими документами, відсутні підстави для стягнення 3000 грн за послуги адвоката, надані в межах даної справи.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.01.2024 інспектором ВП №1 (м.Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції Лутом В.В. була винесена постанова серії ЕНА №1195950 відносно ОСОБА_1 , відповідно останній, 06.01.2024 о 10:43 год. в м.Бахмач, по вул.Богдана Хмельницького, 7 керував трактором Ню холенд д.н.з. НОМЕР_1 без права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою ст.126 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн (а.с.5).

Вказане слугувало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Разом з тим, відділенням поліції №1 (м.Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області було прийняте рішення про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1195950 від 06.01.2024, про що було направлено відповідачу відповідне повідомлення від 02.02.2024 №1524/124/45.1-2023 (а.с.22).

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з відмовою позивача від позову у зв`язку з задоволенням відповідачем його вимог після подання позовної заяви, наявні підстави про закриття провадження у справі та стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом частин першої-третьої статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

У свою чергу, статтею 238 КАС України передбачено випадки, коли суд закриває провадження у справі.

Так, за змістом пункту 2 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Згідно частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За правилами статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У силу вимог частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною десятою вказаної статті передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд вирішує питання щодо судових витрат під час ухвалення рішення, про що зазначає у його резолютивній частині (частина перша статті 143, частина п`ята статті 246 КАС України).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що мета розподілу судових витрат нерозривно пов`язана із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, нормами КАС України встановлено порядок компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, судових витрат у випадку відмови в задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду (частина п`ята статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України) чи закриття провадження в справі (частина друга статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України).

У той же час, відповідач наділений правом заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, у випадку закриття провадження у справі (частина друга статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України) або залишення позову без розгляду (частина п`ята статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України) внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як свідчать матеріали справи, після відкриття провадження в адміністративній справі №728/257/24 (25.01.2024) було з`ясовано, що відділенням поліції №1 (м.Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області було прийняте рішення про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1195950 від 06.01.2024, про що на адресу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області направлено повідомлення від 02.02.2024 №1524/124/45.1-2023 (а.с.22).

Тобто, відповідач фактично виконав вимоги позивача та усунув порушення його прав та інтересів шляхом скасування оскаржуваної постанови, як того вимагав позивач.

З огляду на вказане, представник позивача подав заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі, оскільки після подання позову відповідач задовольнив його самостійно, скасувавши спірну постанову.

Відповідно до п. 8 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

При цьому, у відповідності до пункту 2 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Вказані обставини свідчать про те, що порушення, які слугували підставами звернення до суду були виправлені відповідачем після звернення до суду, тому суд першої інстанції на підставі статті 238 КАС України закрив провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову.

Положеннями статті 140 КАС України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Так, обов`язок відповідача відшкодувати позивачу судовий збір є мірою відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку, незалежно від суб`єктного складу сторін спору.

Так, Верховний Суд в постанові від 03.02.2021 у справі №200/6826/20-а зауважив, що розподіл понесених позивачем судових витрат слід здійснювати з урахуванням та в залежності від обставин та умов, які призвели до відмови від позову.

Оскільки стаття 139 КАС України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи по суті та задоволенні позову, а положення статті 140 та 142 КАС України у порівнянні із частиною першою та частиною другою статті 139 КАС України не конкретизують та не ставлять в залежність можливість отримання відшкодування понесених судових витрат від приналежності позивача до певного суб`єктного складу, чи то позивачем є фізична особа, юридична особа чи суб`єкт владних повноважень. Приналежність до такого складу та вид понесених витрат, не мають впливу на вирішення цього питання відповідно до наведених норм. Наведені норми мають різний предмет регулювання, правову природу виникнення та застосування.

Разом з тим, стаття 140 КАС України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами ст.142 КАС України та ст.7 Закону України «Про судовий збір» правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Тобто, якщо позивач відмовляється від позову з будь-яких інших причин, що є наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, коли відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, тоді застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до ст.140 КАС України.

Отже, аналіз приведеного правового регулювання та тлумачення ст.139, 140 КАС України у їх взаємозв`язку, з урахуванням наведених обставин справи, дає підстави для висновку про те, що за наявності відповідної заяви, всі понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати підлягають відшкодуванню.

Відтак, враховуючи наведене, наявні правові підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 605,60 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Посилання скаржника на те, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн не є співмірним із заявленими позовними вимогами колегія суддів оцінює критично, враховуючи імперативні норми статті 140 КАС України згідно з якими якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко