Справа № 380/4612/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 рокусправа № 380/4612/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желік О.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМ-ЕКСПОРТ»» до Львівської митниці про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМ-ЕКСПОРТ» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської митниці у якій просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000071/2 від 07.09.2022;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000075/2 від 20.09.2022;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000086/2 від 30.09.2022;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000090/2 від 04.10.2022;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000101/2 від 19.10.2022.

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржувані рішення прийняті з порушенням ст. 53, ст. 55, ч. 2 ст. 57, ст. 58 та ст. 64 Митного кодексу України, а також з порушенням критеріїв до рішення суб`єкта владних повноважень, що встановлені ч. 2 ст. 2 КАС України. Вказав, що в картках відмови відповідача наведений вичерпний перелік документів (з номерами, датами, кодами документів), які були подані позивачем відповідачу, і на підставі яких декларантом (позивачем) визначено митну вартість товару. Відповідач, на думку позивача, приймаючи оскаржувані рішення, не звернув уваги на перелік документів, які надав декларант; не встановив документів та пов`язаних з ними обставин, що викликають обґрунтований сумнів; не встановив переліку документів, які повинні бути надані декларантом для спростування встановлених обставин (обґрунтованого сумніву). Вважає, що умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Окремі неточності, які не мають впливу на визначення числового значення митної вартості товару і дають змогу ідентифікувати вартісні показники зовнішньоекономічної операції, не можуть ставити під сумнів добросовісність декларанта під час визначення митної вартості товару. Аналіз та оцінка всіх поданих декларантом документів відповідачу, зокрема комерційних інвойсів, свідчить про підтвердження всіх числових значень складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. На думку позивача, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації. Таким чином, декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості. Твердження декларанта про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Неподання декларантом документів, які передбачені частиною другою статті 53 МК України може викликати в митного органу обґрунтований сумнів, який обов`язково повинен випливати із обставин, які, передбачені частиною третьою статті 53 цього Кодексу. Позивач вважає, що в кожному конкретному випадку виникненню сумніву передує встановлення таких обставин. Для підтвердження (спростування) обставин митний орган вправі витребувати в декларанта конкретний документ (документи). В свою чергу, декларант повинен чітко усвідомлювати, яку обставину він повинен усунути, це дасть змогу останньому найбільш точно виконати вимогу митного органу. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, на думку позивача, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Тому звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою судді від 03.04.2023 в справі відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 19.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про розгляд справи № 380/4612/23 у судовому засіданні з повідомленням сторін та про перехід в загальне позовне провадження.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого зазначив, що Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості, про що зазначено безпосередньо і в рішенні про коригування митної вартості. На вимогу митного органу додаткових документів, які б спростовували виявлені розбіжності декларантом не надано. Сумніву митного органу не спростовано. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням могли подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Пунктом 2 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана. Із сукупності положень п. 7 ч. 3 ст. 52 та п. 2 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України представник відповідача вбачає, що праву декларанта вимагати відповідну інформацію кореспондується обов`язок митного органу таку надавати. Проте надання цієї інформації пов`язується із надходженням вимоги про це. Вимоги по даній справі від позивача не надходило, у зв`язку із чим підстав для скерування письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана разом із направленням вимоги про надання додаткових документів не було. Щодо тверджень позивача про те, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості, на думку представника відповідача, не відповідає дійсності та не заслуговує на увагу суду, оскільки обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані позивачем не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню. Представник відповідача вказує, що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Між ТОВ "ДМ-ЕКСПОРТ" (покупець) та компанією TAIZHOU SAGA IMPORT & EXPORT CO., LTD (постачальник) укладено контракт на поставку товарів від 05.03.2020 № DM-0503/1, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар в асортименті, кількості, з характеристиками та за цінами, визначеними сторонами в узгоджених в замовленнях, а покупець у свою чергу, зобов`язується оплатити та прийняти товар на умовах цього договору.

Відповідно до умов Контракту № DM-0503/1 від 05.03.2020 на поставку товарів, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДМ-ЕКСПОРТ» та "TAIZHOU SAGA IMPORT & EXPORT CO.,LTD" (КНР), а також додаткових угод, додатків до нього, а саме: додаткової угоди №1 від 30.07.2020, додаткової угоди №8 від 10.05.2021, додаткової угоди №10 від 22.07.2021, додатку № 28 від 30.08.2021, додаткової угоди № 16/2 від 15.11.2021, додатку № 33 від 19.11.2021, додаткової угоди № 17 від 19.11.2021, додаткової угоди №19 від 19.11.2021, додаткової угоди №20 від 19.11.2021, додаткової угоди №21 від 01.12.2021, додатку №23 від 13.08.2021, додаткової угоди №25 від 06.04.2022, додаткової угоди №26 від 26.04.2022, додаткової угоди №27 від 26.04.2022, додаткової угоди №32 від 17.06.2022, додатку № 35 від 20.06.2022, додатку № 36 від 24.06.2022, додаткової угоди №35 від 20.07.2022, додаткової угоди №36 від 04.08.2022 позивачем подано до митного оформлення:

- митну декларацію № UA209120/2022/025775 від 01.09.2022, за якою відповідачем відмовлено у прийнятті митної декларації, про що відповідачем оформлено Картку відмови № UA209120/2022/000083 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000071/2 від 07.09.2022 (рішення-1). На підтвердження заявленої митної вартості позивачем надано митному органу такий пакет документів: контракт № DM-0503/1 від 05.03.2020 на поставку товарів, додаткова угода №1 від 30.07.2020, додаткова угода №8 від 10.05.2021, додаткова угода №10 від 22.07.2021, додаткова угода №19 від 19.11.2021, додаткова угода №21 від 01.12.2021, додаткова угода №26 від 26.04.2022, додаткова угода №32 від 17.06.2022, додаток № 33 від 19.11.2021, комерційний інвойс № 18-2 від 13.06.2022, пакувальний лист № 18-2 від 13.06.2022, проформа інвойс № 21SG0571 від 19.11.2021, коносамент № HS122061211 від 19.06.2022, митна (експортна) декларація країни відправлення № 17603401 від 15.06.2022, вантажна митна декларація (CMR) № UN/965 від 23.08.2022, платіжне доручення в іноземній валюті № 116 від 21.09.2021, платіжне доручення в іноземній валюті № 85 від 19.05.2022, платіжне доручення в іноземній валюті № 218 від 20.07.2022, лист від 31.08.2022 постачальника (про отримання повної оплати) з перекладом, прайс-лист від 09.08.2021 постачальника, видаткова накладна № 45 від 04.02.2022, податкова накладна № 32 від 04.02.2022, квитанція про реєстрацію податкової накладної від 14.02.2022, рахунки на оплату № 322-002288 від 23.08.2022, № 1288 від 13.07.2022, № 1448 від 05.08.2022, № 1447 від 02.08.2022, довідки № 2508-11 від 25.08.2022, від 23.08.2022, від 31.08.2022, від 23.08.2022.

- митну декларацію № UA209120/2022/027624 від 16.09.2022р., за якою відповідачем відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, про що відповідачем оформлено Картку відмови № UA209120/2022/000087 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000/2022/000075/2 від 20.09.2022 (рішення-2). На підтвердження заявленої митної вартості позивачем надано митному органу такий пакет документів: контракт № DM-0503/1 від 05.03.2020 на поставку товарів, додаткова угода №1 від 30.07.2020, додаткова угода №8 від 10.05.2021, додаткова угода №10 від 22.07.2021, додаткова угода №21 від 01.12.2021, додаток №23 від 13.08.2021 до контракту, додаткова угода № 16/2 від 15.11.2021, додаткова угода №25 від 06.04.2022, додаткова угода №27 від 26.04.2022, додаткова угода №32 від 17.06.2022, додаткова угода №19 від 19.11.2021, додаткова угода №26 від 26.04.2022, додаток № 33 від 19.11.2021, комерційний інвойс № TLM15G-15 від 23.04.2022, пакувальний лист № TLM15G-15 від 23.04.2022, проформа інвойс № 21SG0568 від 13.08.2021, коносамент № SZEC220438563B від 02.05.2022, митна (експортна) декларація країни відправлення № 18524387 від 26.04.2022, вантажна митна декларація (CMR) від 29.06.2022, платіжне доручення в іноземній валюті № 71 від 26.08.2021, платіжне доручення в іноземній валюті № 65 від 20.04.2022, платіжне доручення в іноземній валюті № 105 від 06.06.2022, лист від 23.08.2022 постачальника (про отримання повної оплати) з перекладом, прайс-лист від 09.08.2021.

- митну декларацію № UA209120/2022/029090 від 29.09.2022, за якою відповідачем відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, про що відповідачем оформлено Картку відмови № UA209120/2022/000090 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000086/2 від 30.09.2022 (рішення-3). На підтвердження заявленої митної вартості позивачем надано митному органу такий пакет документів: контракт № DM-0503/1 від 05.03.2020 на поставку товарів, додаткова угода №1 від 30.07.2020р., додаткова угода №8 від 10.05.2021, додаткова угода №10 від 22.07.2021, додаткова угода №21 від 01.12.2021, додаткова угода №32 від 17.06.2022, додатки № 35 від 20.06.2022 і № 36 від 24.06.2022, додаткова угода №36 від 04.08.2022, комерційний інвойс № 19G-1 від 25.07.2022, комерційний інвойс № 19G-1-1 від 25.07.2022, пакувальний лист № 196-1 від 25.07.2022, пакувальний лист № 19G-1-1 від 25.07.2022, проформа інвойс № 196 від 20.06.2022, проформа інвойс № 20G від 24.06.2022, коносамент № 219906665 від 02.08.2022, митна (експортна) декларація країни відправлення № 16927509 від 27.07.2022, вантажна митна декларація (CMR) від 22.09.2022, платіжне доручення в іноземній валюті № 153 від 22.06.2022, платіжне доручення в іноземній валюті № 172 від 30.06.2022, платіжне доручення в іноземній валюті № 332 від 30.08.2022, лист від 13.09.2022 постачальника (про отримання повної оплати) з перекладом, видаткова накладна № 45 від 04.02.2022, податкова накладна № 32 від 04.02.2022, квитанція про реєстрацію податкової накладної від 14.02.2022, рахунки на оплату № КЛ-0001143 від 23.09.2022, № СФ-28668 від 06.09.2022, повідомлення № 27/09 від 27.09.2022, довідки № TG015657 від 06.09.2022, № TG015657-1 від 06.09.2022, б/н від 23.09.2022.

- митну декларацію № UA209120/2022/029414 від 03.10.2022, за якою відповідачем відмовлено у прийнятті митної декларації, про що відповідачем оформлено Картку відмови № UA209120/2022/000091 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000090/2 від 04.10.2022 (рішення-4). На підтвердження заявленої митної вартості позивачем надано митному органу такий пакет документів: контракт № DM-0503/1 від 05.03.2020 на поставку товарів, додаткова угода №1 від 30.07.2020, додаткова угода №8 від 10.05.2021, додаткова угода №10 від 22.07.2021, додаткова угода №21 від 01.12.2021, додаткова угода №32 від 17.06.2022, додаткова угода № 17 від 19.11.2021, додаткова угода №20 від 19.11.2021, додаток № 28 від 30.08.2021, додаток № 36 від 24.06.2022, додаткова угода №36 від 04.08.2022, комерційний інвойс № 19G-1-2 від 31.07.2022, комерційний інвойс № 18-1 від 31.07.2022, пакувальний лист № 18-1 від 31.07.2022, пакувальний лист № 19G-1-2 від 31.07.2022, проформа інвойс № 206 від 24.06.2022, проформа інвойс № 21SG0601 від 30.08.2022, коносамент № ZJSM22080162 від 05.08.2022, митна (експортна) декларація країни відправлення № 16852556 від 02.08.2022, вантажна митна декларація (CMR) від 27.09.2022, платіжні доручення в іноземній валюті № 87 від 07.09.2021, № 116 від 21.09.2021, № 172 від 30.06.2022, № 356 від 09.09.2022, № 172 від 30.06.2022, № 366 від 13.09.2022, лист від 03.10.2022 постачальника (про отримання повної оплати) з перекладом, видаткова накладна № 45 від 04.02.2022, податкова накладна № 32 від 04.02.2022, квитанція про реєстрацію податкової накладної від 14.02.2022, рахунки на оплату № КЛ-0001162 від 28.09.2022, № 007274 від 01209.2022, повідомлення № 03/10 від 03.10.2022, довідки б/н від 28.09.2022, б/н від 12.09.2022, б/н від 12.09.2022.

- митну декларацію № UA209120/2022/030829 від 14.10.2022, за якою відповідачем відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, про що відповідачем оформлено Картку відмови UA209120/2022/000105 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000101/2 від 19.10.2022 (рішення-5). На підтвердження заявленої митної вартості позивачем надано митному органу такий пакет документів: контракт № DM-0503/1 від 05.03.2020 на поставку товарів, додаткова угода №1 від 30.07.2020, додаткова угода №8 від 10.05.2021, додаткова угода №10 від 22.07.2021, додаткова угода №21 від 01.12.2021, додаткова угода №32 від 17.06.2022, додаток № 35 від 20.06.2022, комерційний інвойс № 19G-2 від 03.08.2022, пакувальний лист № 196-2 від 03.08.2022, прайс-лист від 09.08.2021, проформа інвойс № 19G від 20.06.2022, коносамент № GSZS0065632 від 08.08.2022, митна (експортна) декларація країни відправлення № 16801831 від 02.08.2022, вантажна митна декларація (CMR) від 10.10.2022, платіжні доручення в іноземній валюті № 153 від 22.06.2022, № 375 від 16.09.2022, лист №24 від 02.09.2022, видаткова накладна № 45 від 04.02.2022, податкова накладна № 32 від 04.02.2022, квитанція про реєстрацію податкової накладної від 14.02.2022, рахунок на оплату № ТФ4 від 21.09.2022, рахунки-фактури № LS-4453951 від 06.10.2022, № LS-4454503 від 10.10.2022, довідки № 061001 від 06.10.2022, № 101002 від 10.10.2022, № 101003 від 10.10.2022, б/н від 21.09.2022, б/н від 21.09.2022.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000071/2 від 07.09.2022, № UA209000/2022/000075/2 від 20.09.2022, № UA209000/2022/000086/2 від 30.09.2022, № UA209000/2022/000090/2 від 04.10.2022, № UA209000/2022/000101/2 від 19.10.2022 у гр. 33 яких зазначено «Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Так, у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000071/2 від 07.09.2022 митним органом встановлено таке: відповідно до п. 1.1 контракту від 05.03.2022 (далі контракт) товар постачається "в асортименті, кількості, з характеристиками і за цінами, що визначаються Сторонами в узгоджених замовленнях". Узгодженим замовленням для оцінюваної партії товару є додаток №33 від 19.11.2021 до контракту. Тим же ж днем датовано рахунок-проформу № 21SG0571 на суму 157720 дол. США. Відповідно до умов оплати, вказаних у додатку, сума 157720 дол. США повинна бути сплачена частинами 10%, 40% та залишок. У подальшому до додатку внесено зміни додатковою угодою №26 від 05.05.2022. Сума замовлення була змінена на 193119,70 дол. США, а порядок сплати було визначено наступний: 15772,0 дол. США, 63088 дол. США та 114259,7 дол. США. Оскільки станом на 05.05.2022 термін 30 днів з дати узгодження вже минув, а у новому доповненні №26 першим платежем вказано 10% від суми, вказаної в додатку №3, митниця вважає, що перший платіж у розмірі 15772 дол. США вже був зроблений. Однак, відповідний банківський платіжний документ до митного оформлення не подавався, всупереч вимогам ч. 2 ст. 53 МКУ; платіжне доручення від 19.05.2022 №85 видано на суму 63088 дол. США, що відповідає сумі другого платежу в додатку 33 та доповненні №26. Проте, у платіжному дорученні від 20.07.2022 №218 йдеться про переказ на користь продавця суми 101817,45 дол. США, що є меншою за суму третього платежу в доповненні №26 (114259,7 дол. США). При цьому платіжне доручення №218 посилається також на інвойс 18G-1, тобто частина платежу не стосується оцінюваної партії товару; поданий до митного оформлення інвойс №18G-2 виданий після додаткової угоди №26, однак умови оплати в ньому не відповідають умовам, вказаним у додатковій угоді. Для 1-го платежу навіть термін сплати не відповідає обумовленим в додатку №33 та додатковій угоді №26; платіжне дорученні №116 датоване 21.09.2022, тобто ще до підписання додатку №33 і не може стосуватися оцінюваної партії товару. Разом з тим, в ньому робиться посилання на проформи інвойси №21SG0569 від 30.08.2021 та № 21SG0607 від 17.09.2021. За звичайної нумерації виданих інвойсів, проформа від 19.11.2021 мала б мати номер, що завершується числом більшим за 607, однак подана до митного оформлення проформа має номер 21SG0571; відповідно до п. 11.4 контракту, всі зміни і доповнення до контракту вступають в силу лише якщо будуть оформлені письмово і підписані належним чином компетентними особами, уповноваженими Сторонами. Натомість, формат надісланих електронних документів інвойс 18G-2 від 13.06.2022 та додаткова угода №26 засвідчує (отримані митницею у вигляді файлів в форматі pdf), що печатка та підпис сторони Продавця вставлені в документ у вигляді окремих об`єктів тобто не є частиною оригінального відсканованого документа. Тобто, подані до митного оформлення документи не були підписані належним чином продавцем; договір №ДМЕ/2803/22/1 від 28.03.2022 про надання послуг з перевезення (далі договір про перевезення) містить печатки та підписи сторін, що "обрізані" в нижній частині; відповідно до п. 3.1.1 договору про перевезення вартість послуг погоджується у підписаній Заявці. У рахунку від 23.08.2022 №З22-002288 також згадується заявка №322-002288. Однак, такий документ до митного оформлення не подавався.

Також вказано, що у рахунку від 23.08.2022 №З22-002288 вказано вартість послуг по маршруту Гданськ Краківець. Однак, відповідно до поданої CMR від 23.08.2022 № UN/965 товар фактично завантажений у Гдині. Відповідно до даних онлайн ресурсу track-trace.com, контейнер MSKU1402062 справді був завантажений 19.06.2022 на вказане в коносаментів судно у вказаному порту, однак, вже 25.07.2022 був вивантажений у порту Гдиня. Відповідно до поданої CMR, він був завантажений на автотранспортний засіб без контейнера 23.08.2022. Таким чином, у Гдині, контейнер був знятий з судна, товар був вивантажений з контейнера, зберігався майже місяць та був навантажений на транспортний засіб. Серед поданих документів відсутні відомості щодо вартості зазначених послуг, а відповідні складові не були включені до митної вартості товару, що є порушенням вимог ч. 10 ст. 58 МКУ. Таким чином, у поданих документах виявлено розбіжності (щодо умов оплати, маршруту переміщення транспортного засобу), відсутність документів, визначених ч. 2 ст. 53 МКУ (заявка до договору перевезення, банківські платіжні документи, належні інвойс та додаткова угода до контракту), невключення до митної вартості всіх складових (портові витрати, плата за розвантаження контейнера, зберігання товару, оформлення документів, вивантаження з контейнера та навантаження на транспортний засіб).

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000075/2 від 20.09.2022 митним органом встановлено таке: відповідно до п. 1.1 контракту від 05.03.2022 (далі контракт) товар постачається "в асортименті, кількості, з характеристиками і за цінами, що визначаються Сторонами в узгоджених замовленнях". Узгодженим замовленням для оцінюваної партії товару є додаток №23 від 13.08.2021 до контракту. Тим же ж днем датовано рахунок-проформу № 21SG0568 на суму 1 178 115,10 дол. США. Відповідно до умов оплати, вказаних у додатку, сума 1 178 115,10 дол. США повинна бути сплачена частинами 10%, 40% та залишок. У подальшому до додатку внесено зміни додатковою угодою №27 від 26.04.2022. Сума замовлення була змінена на 1 166 417,40 дол. США, і повинна бути сплачена частинами 10%, 40% та залишок. Оскільки станом на 26.04.2022 термін 20 днів з дати узгодження вже минув, а у новому доповненні №27 першим платежем вказано 10% від суми, митниця вважає, що перший платіж у розмірі 117 811,51 дол. США вже був зроблений. Однак, відповідний банківський платіжний документ до митного оформлення не подавався, всупереч вимогам ч. 2 ст. 53 МКУ; поданий до митного оформлення інвойс №18G-3 виданий після додаткової угоди №27, однак умови оплати в ньому не відповідають умовам, вказаним у додатковій угоді; платіжне дорученні №65 датоване 20.04.2022, тобто ще до підписання додатку №27 і не може стосуватися оцінюваної партії товару; відповідно до п. 11.4 контракту, всі зміни і доповнення до контракту вступають в силу лише якщо будуть оформлені письмово і підписані належним чином компетентними особами, уповноваженими Сторонами. Натомість, формат додаткової угоди №27 засвідчує (отримана митницею у вигляді файлів в форматі pdf), що печатка та підпис сторони Продавця вставлені в документ у вигляді окремих об`єктів тобто не є частиною оригінального відсканованого документа. Тобто, подані до митного оформлення документи не були підписані належним чином продавцем; договір №ДМЕ/31-03 від 31.03.2020 про надання послуг з перевезення зазначений в графі 44 МД до митного оформлення не подавався; Таким чином, у поданих документах виявлено розбіжності (щодо умов оплати, маршруту переміщення транспортного засобу), відсутність документів, визначених ч. 2 ст. 53 МКУ (заявка до договору перевезення, банківські платіжні документи, належні інвойс та додаткова угода до контракту), не включення до митної вартості всіх складових (портові витрати, плата за розвантаження контейнера, зберігання товару, оформлення документів, вивантаження з контейнера та навантаження на тз).

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000086/2 від 30.09.2022 митним органом встановлено таке: згідно пункту 2.4.2 договору №ДМЭ-10-12-20 від 10.12.2020 Експедитору подається заявка на перевезення. Дана заявка до митного оформлення не подавалась; згідно пункту 1.4. договору № ДМЕ/0914/22 від 14.09.2022 Експедитору подається заявка на перевезення. Дана заявка до митного оформлення не подавалась; згідно пункту 3.3. договору № ДМЭ-10-12-20 від 10.12.2020 рахунок за транспортні послуги оплачується протягом 3 банківських днів з дати його виставлення. До митного оформлення поданий рахунок СФ-28668 від 06.09.2022 на суму 369 343,00 грн. Документи про оплату даного рахунку до митного оформлення не подавались, хоча на день подання митної декларації, саме 29.09.2022, така оплата мала бути здійснена; Платіжні доручення в іноземній валюті №172 від 30.06.2022року та 332 від 30.08.2022 не можна ідентифікувати з даною поставкою, оскільки в графі Призначення платежу як підстава платежу вказані інвойси які не подавались до митного оформлення; Платіжне доручення №153 датоване 22.06.2022, тобто ще до підписання додатку №36 і не може стосуватися оцінюваної партії товару; неналежна якість додатків до звіту № 066 від 13.09.2022 не дає можливості прочитати всю наявну інформацію та з`ясувати характеристики товарів, що пропонуються до продажу.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000090/2 від 04.10.2022 митним органом встановлено таке: Згідно пункту 2.1. договору №0777-Т/20 від 06.08.2020 Експедитору подається заявка на перевезення. Дана заявка до митного оформлення не подавалась; В графі 44 зазначений договір на перевезення №ДМЕ/0914/22 від 14.09.2022. Даний договір до митного оформлення не подавався; Згідно пункту 4.3. договору № 0777-Т/20 від 06.08.2020 рахунок за транспортні послуги оплачується протягом 3 банківських днів з дати його виставлення. До митного оформлення поданий рахунок 007274 від 12.09.2022 на суму 351 058,41 грн. Документи про оплату даного рахунку до митного оформлення не подавались; В графі 4 CMR б/н від 27.09.2022 місцем розвантаження зазначено Київ. Згідно рахунку КЛ-0001162 від 28.09.2022 транспортні послуги надаються за маршрутом Гданськ-Тернопіль; В інвойсі 19g-1-2 від 31.07.2022 в графі умови поставки зазначено 36 100,20$ депозит і 31 793,68$ післяоплата, що суперечить п.3.1 і п.3.2 додатку №36 від 24.06.2022; Неналежна якість додатків до звіту № 066 від 13.09.2022 не дає можливості прочитати всю наявну інформацію та з`ясувати характеристики товарів, що пропонуються до продажу.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000101/2 від 19.10.2022 митним органом встановлено таке: згідно пункту 1.3. договору №ДМ-12-12 від 12.12.2019 Експедитору подається заявка на перевезення. Дана заявка до митного оформлення не подавалась; Згідно пункту 4.1.3 договору № ДМ-12-12 від 12.12.2019 рахунок за транспортні послуги оплачується протягом 3 банківських днів з дати його виставлення. До митного оформлення поданий рахунок LS-4453951 від 06.10.2022 на суму 24934,50 грн. та рахунок LS-4454503 від 10.10.2022 на суму 229 028,00 грн. Документи про оплату даних рахунків до митного оформлення не подавались; згідно пункту 2.1. договору №ДМЕ-23-09-21-1 від 23.09.2021 Експедитору подається заявка на перевезення. Дана заявка до митного оформлення не подавалась; в рахунках LS-4453951 від 06.10.2022 на суму 24 934,50 грн. та LS-4454503 від 10.10.2022 на суму 229 028,00 грн не вказані маршрути за якими надавались транспортні послуги; неналежна якість додатків до звіту № 066 від 13.09.2022 не дає можливості прочитати всю наявну інформацію та з`ясувати характеристики товарів, що пропонуються до продажу.

Враховуючи викладене, позивачем з урахуванням змісту оскаржуваних рішень подано нові митні декларації: UA209120/2022/026596 від 08.09.2022, UA209120/2022/027921 від 20.09.2022, UA209120/2022/029299 від 30.09.2022, UA209120/2022/029583 від 04.10.2022, UA209120/2022/031467 від 20.10.2022, які прийняті відповідачем, і за якими проведено митне оформлення товарів вже з урахуванням змісту оскаржуваних рішень щодо коригування (збільшення) митної вартості товарів.

Позивач в митних деклараціях визначав вартість товару, що ввозиться на територію України за основним методом - за ціною договору. У свою чергу відповідач же в оскаржуваних рішеннях вважає що митна вартість товару повинна, визначатись за резервним методом, оскільки визначити вартість товару, що ввозиться декларантом за жодним іншим методом, включаючи, вказаний позивачем, нібито не вбачається за можливе з огляду на нібито відсутність у митного органу і декларанта інформації про ідентичні товари, інформації про подібні товари, відсутність у митного органу необхідних даних для розрахунку.

Позивач з оскаржуваними рішеннями не погоджується та вважає що їх такими, що підлягають скасуванню, тому звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 вказаного Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII вказаного Кодексу та вказаною главою.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених вказаним Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається частиною другою статті 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 вказаного Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування зазначеного методу, визначених у частині першій статті 58 вказаного Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 вказаного Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари.

У частині шостій статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у таких документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У частині першій статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 вказаного Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 вказаного Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно дорозділу Х вказаного Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої вказаної статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 вказаного Кодексу або до суду.

У частині третій статті 55 МК України також встановлено, що форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини другої вказаної статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У частинах третій-шостій статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм зазначеного Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 вказаного Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 вказаного Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У частинах четвертій, п`ятій статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої вказаної статті. Ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

За приписами частин першої, другої, четвертої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень зазначеної статті, та про використаний при цьому метод.

Вирішуючи питання наявності у відповідача правових підстав для надіслання вимоги про надання додаткових документів, суд зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Натомість відповідач, не вказавши які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи можуть їх підтвердити, поставив позивача у невизначене становище.

Суд також зазначає, що відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 29.01.2019 у справі №815/6827/17.

Суд вважає, що неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналізуючи наведені в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару № UA209000/2022/000071/2 від 07.09.2022, № UA209000/2022/000075/2 від 20.09.2022, № UA209000/2022/000086/2 від 30.09.2022, № UA209000/2022/000090/2 від 04.10.2022, № UA209000/2022/000101/2 від 19.10.2022 підстави їх винесення, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 53 МК України визначено, що митний орган повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари

В оскаржуваних в межах даної справи рішеннях відповідач не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно непідтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований також в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 в справі №809/278/17.

Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті за результатами розгляду поданих до митного оформлення вантажно-митних декларацій позивача з позиції суду, не відповідають вимогам, які викладені в п. 7.2 розділу VII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672, з огляду на таке.

Згідно п.7.2 розділу VII Порядку 631, у картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Причинами відмови в митному оформленні товарів можуть бути лише ті, які передбачені ч. 6 ст. 54 МК України.

Таким чином, в картках відмови мали б бути зазначені чіткі причини відмови в оформленні товару, передбачені ч. 6 ст. 54 МК України, які давали б відповідачу обґрунтовані підстави вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначену позивачем митну вартість товарів.

Натомість, відповідач в порушення ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 6 ст. 54 МК України, п. 7.2 розділу VII Порядку 631 зазначив у вищевказаних картках відмови причини відмови у митному оформленні (випуску) товарів: «Неможливість завершення м/о по причині внесення змін у гр.12.43.44.45.46.47.В МД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару) cт.55 МКУ. Постанова Кабінету міністрів від 21.05.2012 № 450 "Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій". Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 651 "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа".)».

З позиції суду, зазначення митним органом загального посилання на прийняте рішення про коригування митної вартості товару і не зазначення чітких причин для відмови в митному оформленні у відповідності до ч. 6 ст. 54 МК України, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження прав платника податків бути повідомленим про причини відмови в митному оформленні.

Відтак, невиконання митним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії свідчить про його протиправність.

Недотримання відповідачем принципу правової визначеності під час складення картки відмови призводить до необізнаності платника податків про причини відмови в митному оформленні, внаслідок чого у відповідача виникає можливість прояву нічим необмеженої дискреції. Крім того, недотримання митним органом вимог законодавства на етапі складення карток відмови прямо вказує на те, що рішення, які прийняті на наступному етапі, тобто рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000071/2 від 07.09.2022, № UA209000/2022/000075/2 від 20.09.2022, № UA209000/2022/000086/2 від 30.09.2022, № UA209000/2022/000090/2 від 04.10.2022, № UA209000/2022/000101/2 від 19.10.2022 теж не є законними.

Верховний Суд у постанові від 20.03.2020 року у справі №480/4423/18 висловив правову позицію, відповідно до якої, «неподання декларантом документів, зазначених у частині другій - четвертій статті 53 МК України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та відповідно, коригування митної вартості товарів лише у тому випадку, коли у органу доходів і зборів будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість. Так, суть зауваження митного органу полягало у тому, що в інвойсі ціну одного з імпортованих товарів вказано за рулон, а в експортній митній декларації - за кілограм. Як наслідок, Верховний Суд визнав, що зазначені розбіжності не призвели до неповноти або недостовірності відомостей про митну вартість відповідного товару та не є законною підставою для здійснення коригування їх митної вартості відповідно до статті 55 МК України.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтверджує, що митний орган не може зловживати повноваженнями та здійснювати коригування митної вартості лише з формальних підстав.

У постанові від 07.05.2020 року у справі №1.380.2019.001625 Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої, «…наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей. Ураховуючи наведене, суди дійшли висновку, що надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, а дії митного органу визнали незаконними».

Можливість виконання позивачем обов`язку щодо надання додаткових документів, необхідних відповідачу для прийняття рішення про визнання митної вартості товарів, прямо залежить від чіткого визначення митницею недоліків поданих документів, тобто містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі не зазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття такий акт не може вважатися правомірним.

З огляду на неконкретність обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, оскаржувані рішення митниці не відповідають критерію обґрунтованості.

Щодо доводів митного органу на відсутність транспортних (перевізних) документів; заявки до договору перевезення, замовлення; суд вважає, що за встановлених обставин, позивачем надано достатні для митного оформлення імпортованого товару документи, аргументи відповідача не дають обґрунтованих підстав ставити під сумнів правильність обчислення митної вартості оцінюваного товару, оскільки неузгодженості, розбіжності або недоліки у документах, про які зазначає відповідач, є необґрунтованими та не могли вплинули на правомірність визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту).

Крім того, суд наголошує, що митний орган має витребувати вказані документи лише після встановлення відповідних підстав, що визначені частиною 3 статті 53 МК України та деталізовані судом вище.

Суд висновує, що відповідачем не наведено в оскаржуваних рішеннях та картках відмови жодного аргументу, який би спростував зміст документів, наданих декларантом для митного оформлення товару, у зв`язку з чим відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару. Тобто надані основні документи містили всі числові значення, необхідні для визначення вартості товару за основним методом.

Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, умови поставки, ціну, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Згідно з положеннями статті 318 МК України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім цього, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Верховним Судом неодноразово висловлювалась правова позиція щодо застосування відповідних норм права, зокрема, у постановах від 02.07.2019 року по справі №160/8573/18, від 18.07.2019 року по справі №821/829/18, від 29.07.2019 року по справі №815/5354/16.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч. 2 ст. 77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач подав до митного органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості імпортованих товарів за основним методом, а, в свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідач не спростував, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідач не довів.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Зважаючи на викладені порушення, допущені митним органом при здійсненні коригування митної вартості товарів, суд висновує про невідповідність рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000104/2 від 28.10.2022, №UA209000/2022/000105/2 від 28.10.2022, №UA209000/2022/000106/2 від 28.10.2022, №UA209000/2022/000107/2 від 28.10.2022, №UA209000/2022/000108/2 від 28.10.2022, №UA209000/2022/000109/2 від 28.10.2022, №UA209000/2022/000110/2 від 28.10.2022 критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому такі є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем при зверненні до суду із цим позовом судового збору в розмірі 13420,00 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000071/2 від 07.09.2022.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000075/2 від 20.09.2022.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000086/2 від 30.09.2022.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000090/2 від 04.10.2022.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000101/2 від 19.10.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДМ-ЕКСПОРТ» судовий збір у сумі 13420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Желік О.М.