Справа № 280/4100/22
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 квітня 2024 року

м. Київ

справа №280/4100/22

адміністративне провадження № К/990/10802/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу Запорізької обласної прокуратури

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року

у справі № 280/4100/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури, в якому просив:

- стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.06.2021 року по 22.06.2022 року в сумі 297 829 грн 07 коп.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.05.2021 року по 22.06.2022 року у сумі 15609,21 грн (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`ять гривень 21 копійка), з відрахуванням з зазначеної суми загальнообов`язкових податків та зборів. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року та прийнято нову постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.03.2021 року по 22.06.2022 року в сумі 70820 (сімдесят тисяч вісімсот двадцять) гривень 31 коп.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції в частині визначення розміру стягнення, Запорізька обласна прокуратура звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 2 ч. 5 статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до ч. 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Крім того, згідно з ч. 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у даній справі є стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний відповідачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судове рішення, яке ухвалено у справі за позовом ОСОБА_1 , розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягає касаційному оскарженню.

Оскаржуючи судове рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених підпунктами а) та в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

В обгрунтування скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для органів прокуратури України, оскільки розгляд касаційної скарги розвиватиме право щодо застосування положень статті 117 КЗпП України, та сприятиме однаковому тлумаченню закону та правильному її застосуванню при вирішенні спорів у подібних правовідносинах.

Також Запорізька обласна прокуратура вказує про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування статті 117 КЗпП України, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, Верховного Суду України від 26 червня 2016 року у справі №6-113цс16, Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19, від 22 липня 2021 року у справі №200/5764/20-а, від 30 жовтня 2019 року у справі №806/2473/18.

Проаналізувавши оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції, встановлено, що задовольняючи частково апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури, скасовуючи рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року та приймаючи нову постанову, суд застосував до даних правовідносин правові висновки, які викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в справі № 821/1083/17, від 13 травня 2020 року у справі №810/451/17, та Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 щодо тлумачення та застосування статей 116, 117 КЗпП України.

При цьому, суд апеляційної інстанції вказав, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.03.2021 року по 22.06.2022 року в сумі 376142 грн 69 коп., правильно вирахував пропорцію (24,97%) вихідної допомоги в загальному розмірі належних ОСОБА_1 виплат при звільненні та отримав суму середнього заробітку 93922 грн 83 коп. пропорційно частині невиплаченої суми при звільненні. З урахуванням того, що позивачу спочатку було перераховано 78313 грн 62 коп., а потім при повороті виконання він повернув 55211 грн 10 коп., фактично він отримав 23102 грн 52 коп. Таким чином від суми за весь період затримки повного розрахунку при звільненні 93922 грн 83 коп. має бути віднята отримана сума 23102 грн 52 коп. і тоді вираховується сума 70820 грн 31коп. - остаточна сума, яка має бути виплачена позивачу як середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.03.2021 року по 22.06.2022 року.

Таким чином, є безпідставним посилання скаржника щодо неврахування судом апеляційної інстанції вищезазначених постанов Верховного Суду, а також є необґрунтованим посилання щодо наявності виняткових обставин, передбачених підпунктами а) та в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи та цитування норм права з посиланням на невірну оцінку судами попередніх інстанцій доказів у справі, однак, у силу частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Запорізької обласної прокуратури на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року у справі № 280/4100/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

Н. М. Мартинюк