Справа № 620/16645/23
Суддя: Василь НЕПОЧАТИХ
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року Чернігів Справа № 620/16645/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправною невиплату відповідачем ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, передбаченої пунктом 7-1 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Зазначає, що вказана бездіяльність відповідача порушує його право на належний соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України та право мирно володіти майном, передбачене статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надало суду відзив, в якому заперечило проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що за документами електронної пенсійної справи загальний страховий стаж позивача становить 40 років 10 місяців 13 днів (врахований по 30.06.2022). Згідно записів в трудовій книжці та даних СПОВ стаж роботи який дає право за вислугу років на посаді вихователя ДНЗ з 02.09.2003 по 04.03.2021 становить 17 років 06 місяців 06 днів. Оскільки на час досягнення пенсійного віку позивач не набув 30 років страхового стажу за вислугу років, призначити грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 немає законних підстав. Також зазначає, що заяву позивача про призначення пенсії опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, тому вважає, що позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області заявлені безпідставно.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначив, що саме поновлення ОСОБА_1 на роботі утворило юридичний склад, необхідний для отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, щодо зайняття на день досягнення пенсійного віку посади, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказує, що після поновлення на роботі ОСОБА_1 двічі (квітень та червень 2023 року) зверталась до відповідача із заявами щодо отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, але отримала відмову саме від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у наданому відзиві заперечило проти задоволення та зазначило, що 26.07.2022 ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності, заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та додані до неї документи розглядало Головне управлінням Пенсійного фонду у Львівській області. Згідно поданих документів ОСОБА_1 призначено пенсію по віку з 13.07.2022. Грошову допомогу відповідно до 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону № 1058 не призначено, оскільки згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 на дату права позивач звільнена з займаної посади (звільнена 04.03.2021).Функції щодо розгляду заяви про призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області вичерпано. Заява позивача від 07.09.2023 щодо допризначення з додатковими документами (долучено рішення суду у справі № 745/207/21 від 04.11.2021 щодо поновлення на роботі) Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не розглядалася. А тому рішення про відмову щодо призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону № 1058 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалося.

Позивач у поданій до суду відповіді на відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зазначив, що рішення про призначення пенсії, яке приймало Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не є предметом оскарження, оскільки на день досягнення пенсійного віку (12.07.2022) позивач дійсно не працювала у зв`язку з незаконним звільненням (04.03.2021). Натомість, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, отримало заяву позивача про допризначення пенсії, прийняло по ній рішення № 09 від 25.09.2023 про перерахунок пенсії, але грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не призначило і не виплатило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 12.07.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернігівській області як пенсіонер та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 12.07.1962 у період 01.08.1982 по 14.05.1994 ОСОБА_1 працювала вихователем дитячого садочка колгоспу «Прогрес» (а.с. 11-12).

з 01.09.2003 ОСОБА_1 прийнята вихователем дошкільного навчального закладу Авдіївської об`єднаної «ЗОШ І-ІІІ ст. ДНЗ» та 04.03.2021 була звільнена з посади відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с. 15).

Рішення Сосницького районного суду від 13.07.2021 по справі № 745/207/21 ОСОБА_1 поновлено на посаді вихователя Авдіївського закладу дошкільної освіти «Ромашка» загального типу розвитку Понорницької селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 18-23).

Відповідно до наказу Авдіївського закладу дошкільної освіти «Ромашка» від 24.02.2023 № 02 к/тр ОСОБА_1 була поновлена на посаді вихователя з 05.03.2021 (а.с. 39).

За час вимушеного прогулу з 05.03.2021 по 24.02.2023 ОСОБА_1 виплачено середній заробіток та сплачено єдиний соціальний внесок, що підтверджується довідкою Відділу освіти культури, молоді та спорту Понорницької селищної ради від 27.02.2023 № 01-30/105 (а.с. 47).

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою від 04.04.2023 про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій (вх. № 6559/М-2500-23) відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 45-46).

Листом від 10.05.2023 ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Вказано, що за документами пенсійної справи загальний страховий стаж позивача становить 40 років 07 місяців 08 днів (врахований по 31.03.2022). Згідно записів в трудовій книжці та даних СПОВ стаж роботи який дає право за вислугу років на посаді вихователя ДНЗ з 02.09.2003 по 04.03.2021 становить 17 років 06 місяців 06 днів. Оскільки на час досягнення пенсійного віку позивач не набув 30 років страхового стажу за вислугу років, призначити грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 немає можливості (а.с. 50-51).

ОСОБА_1 повторно звернулась Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою від 01.06.2023 (вх. № 10128/М-2500-23) щодо пояснення причин незарахування певних періодів роботи до стажу (а.с. 44).

В наданій позивачу письмовій відповіді Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначило, що зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, період роботи з 01.08.1982 по 14.05.1994 нема законних підстав, оскільки до страхового стажу зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності. Також вказано, що відповідно до даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні дані про нарахування заробітної плати та про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування по страхувальнику - Відділ освіти, культури, молоді та спорту Понорницької селищної ради за повні 2021-2022 роки та січень-лютий 2023 року. Тому для приведення у відповідність пенсійної виплати та повторного визначення права на встановлення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій запропоновано звернутися із заявою та відповідними документами до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) № 6 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (а.с. 48-49).

ОСОБА_1 звернулась із заявою встановленої форми щодо перерахунку пенсії до Відділу обслуговування громадян (сервісний центр) № 6 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

На підставі зазначеної заяви рішенням № 09 від 25.09.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області розмір пенсій перераховано відповідачем, проте грошова допомога у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначена не була (а.с. 24).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення в Україні здійснюється відповідно до норм Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення» та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно частини першої статті 9 України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії за віком. Тобто, право на пенсію за віком мають громадяни, які досягли пенсійного віку (60 років) та набули необхідний страховий стаж.

Тривалість страхового стажу, яка дає право на пенсію визначається на дату досягнення пенсійного віку.

Відповідно до пункту 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм слідує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Так, на день призначення пенсії позивачу виповнилося 60 років.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 12.07.1962 у період 01.08.1982 по 14.05.1994 ОСОБА_1 працювала вихователем дитячого садочка колгоспу «Прогрес». з 01.09.2003 ОСОБА_1 прийнята вихователем дошкільного навчального закладу Авдіївської об`єднаної «ЗОШ І-ІІІ ст. - ДНЗ» та 04.03.2021 була звільнена з посади відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.05.2023 та підтверджено відзивом на позов відповідачем було зараховано позивачу стаж роботи який дає право за вислугу років на посаді вихователя ДНЗ з 02.09.2003 по 04.03.2021, що становить 17 років 06 місяців 06 днів (а.с. 50-51).

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість зарахування періоду роботи позивача з 01.08.1982 по 14.05.1994 на посаді вихователя дитячого садочка колгоспу «Прогрес», оскільки до страхового стажу зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності, з огляду на наступне.

Відповідно до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909) у дошкільних навчальних закладах передбачено посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років: директори (завідуючі), всіх типів вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

За приписами пункту 2 примітки до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

В силу вимог статті 18 Закону Української РСР «Про народну освіту» від 28.06.1974 дитячі дошкільні заклади організуються виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.

Зважаючи на те, що в цей період колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої, вказаний період роботи позивача прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.

Крім того, положеннями Закону Української радянської соціалістичної республіки «Про власність», Закону України «Про приватизацію державного майна», а також Указу Президії Верховної ради України «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави» передбачено, що всі підприємства на території сучасної України станом на день проголошення її незалежності належали до державної власності. У приватну або колективну власність вони почали переходити лише з введенням у дію з 15.03.1992 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Тобто, періоди роботи позивача до 15.03.1992 могли проходити лише у підприємствах, закладах і установах державної форми власності.

Таким чином, робота позивача у період з 01.08.1982 по 14.05.1994 на посаді вихователя дитячого садочка колгоспу «Прогрес» має бути зарахована до педагогічного стажу у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що дає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Станом на день призначення пенсії ОСОБА_1 перебувала у вимушеному прогулі у зв`язку з незаконним звільненням. Після призначення пенсії рішення Сосницького районного суду від 13.07.2021 по справі № 745/207/21 про поновлення позивача на посаді вихователя було виконане.

Відповідно до наказу Авдіївського закладу дошкільної освіти «Ромашка» від 24.02.2023 № 02 к/тр ОСОБА_1 поновлена на посаді вихователя з 05.03.2021 та за час вимушеного прогулу з 05.03.2021 по 24.02.2023 ОСОБА_1 виплачено середній заробіток та сплачено єдиний соціальний внесок, що підтверджується довідкою Відділу освіти культури, молоді та спорту Понорницької селищної ради від 27.02.2023 № 01-30/105. У трудовій книжці запис про звільнення визнаний недійсним.

Таким чином, трудовий стаж ОСОБА_1 на посаді вихователя Авдіївського закладу дошкільної освіти «Ромашка» є безперервний з 01.09.2003 до 24.02.2023. Тобто, на день досягнення пенсійного віку 12.07.2022 ОСОБА_1 працювала вихователем Авдіївського Авдіївського закладу дошкільної освіти «Ромашка» та вказаний стаж підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з урахуванням безспірного періоду, який відповідач зарахував (з 01.09.2003 по 04.03.2021), а також періодів роботи позивача з 01.08.1982 по 14.05.1994 на посаді вихователя дитячого садочка колгоспу «Прогрес» та з 05.03.2021 по 12.07.2022, на день досягнення пенсійного віку (12.07.2022) ОСОБА_1 мала страховий стаж на посаді вихователя дошкільного навчального закладу 30 років 7 місяців 26 днів.

Тому позивач станом на 12.07.2022 мала право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, суд приходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 858,88 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 858,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.04.2024.

Суддя Василь НЕПОЧАТИХ