Справа № 299/2738/21
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

03 квітня 2024 рокум. Ужгород№ 299/2738/21
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 від 01 квітня 2024 року про відвід судді Калинич Я.М. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання наказів неправомірними та їх скасування, -

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 , в якій просив:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 04.01.2021 року №3.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 06.01.2021 року №10.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2021 року №22.

4. Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 29.03.2021 року №113.

5. Зняти з ОСОБА_1 статус такого, який самовільно залишив військову частину.

6. Зобов`язати військові частину НОМЕР_2 розглянути питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 премій, не виплачених у повному обсязі за січень та березень 2021 року.

7. Виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період перебування на лікарняному в період з 23.03.2021 по 07.05.2021.

08 червня 2021 року ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання наказів неправомірними та їх скасування передано на розгляд Закарпатського окружного адміністративного суду.

12 липня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №299/2738/21 з Виноградівського районного суду Закарпатської області.

12 липня 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Калинич Я.М.

16 липня 2021 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

02 серпня 2021 року до суду від представника позивача, на виконання ухвали суду від 16.07.2021 року, надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Подано адміністративний позов у новій редакції, в якому представник позивача просив:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 04 січня 2021 року №3 про накладення стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 06 січня 2021 року №10 про накладення стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 16, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 20 січня 2021 року №122 про накладення стягнення у вигляді суворої догани за порушення вимог статей 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

4. Визнати протиправним та скасувати наказ НШ - ПзК командира військової частини НОМЕР_2 від 29 березня 2021 року №113 про накладення стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 14, 16, 37 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

5. Зняти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 статус такого, який самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 .

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 розглянути питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 премій, не виплачених в повному обсязі за січень та березень 2021 року.

7. Виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період перебування на лікарняному в період з 23.03.2021 року по 30.03.2021 років, з 30.03.2021 року по 23.04.2021 року з 26.04.2021 року по 07.05.2021 року та з 13.05.2021 року по17.05.2021 року.

Так, на виконання ухвали суду від 16.07.2021 року, представник позивача також просив поновити пропущений строк для звернення до суду з адміністративним позовом, з огляду на те, що позивач про порушення своїх прав, свобод та інтересів дізнався 07 травня 2021 року та 11 травня 2021 року під час особистого ознайомлення із винесеними відносно нього стягненнями.

18 серпня 2021 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду поновлено позивачу строк звернення до суду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Згодом представником позивача подано клопотання від 10.11.2021 року про зменшення позовних вимог, та з урахуванням уточнення (зменшення) позовних вимог, просив суд визначити по суті справи наступні позовні вимоги:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 04 січня 2021 року №3 про накладення стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України;

2. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 06 січня 2021 року №10 про накладення стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 16, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України;

3. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 20 січня 2021 року №122 про накладення стягнення у вигляді суворої догани за порушення вимог статей 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України (Т.1, а с. 199-200).

10 вересня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.22404/21).

13 вересня 2021 року до суду від позивача надійшли відповіді на відзив (вх.№22456/21 та вх.№22458/21).

11 січня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15 березня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було зупинено провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання наказів неправомірними та їх скасування - до припинення в Україні воєнного стану.

13 листопада 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду клопотання відповідача про поновлення провадження в адміністративній справі задоволено та поновлено провадження у справі №299/2738/21.

01 квітня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву про відвід судді. В заяві зазначає, що "вже не одноразово надсилав заяви та наводив факти про введення суду в оману, а саме: - заява від 06.02.2024 - стосовно часу нібито коли доводились догани, який виявися саме в той час, коли всі військова частина перебуває на загальному шикуванні, що викликає сумніви, документи стосовно шикування наявні у матеріалах справи - суд не звернув уваги; заява від 31.12.2021 - стосовно закриття кримінального провадження стосовно військової частини, яке не було закритим - суд не звернув уваги. Зараз виходячи з ВКЗ судового засідання від 13.03.2024 бачимо наступне: 1) під час надання пояснень свідком ОСОБА_2 представник відповідача ОСОБА_4 підказує що говорити, робить поправки в тексті, що зафіксовано на відеозв`язку. Свідок ОСОБА_3 керується виключно "чутками", цитую: " я чула", "казали", "говорили", тобто по факту ОСОБА_3 не володіла ніякою інформацією але перед судовим засіданнями отримала відповідно текст імовірно який під час засідання забула, адже в кінці ОСОБА_4 свої питаннями витягував інформацію від ОСОБА_5 . Ідентична ситуація і під час пояснення ОСОБА_6 , окрім цього на 12:59:04 (час запису) представник відповідача ОСОБА_4 вільно встає з свого місця, ставить ОСОБА_6 бумагу з текстом після чого ОСОБА_6 чітко володіє інформацією. Окрім цього відповідно до матеріалів справи, а саме: медична характеристика від 20.03.2021 зазначено: "Військовослужбовець ОСОБА_1 за час проходження військової служби за медичною допомогою не звертався, але 11.01.2021 (що є раніше за 20.03.2021) військовою частиною НОМЕР_2 було видано направлення номер 6 з підписом командира військової частини Побережнюком та начальником медичної служби Петровської, окрім цього відповідно до наказів командира про лікування саме в січні 2021 року я лікувався у військовому шпиталі - відповідно чергова завідома неправдива інформація яка була надана в суд. Також відповідно до останнього перенесення розгляду справи, було надано час знову для якоїсь відповіді, однак прошу суд звернути увагу, у позові не було зазначено що я отримував медичну допомогу на швидкій медичній допомозі, але представник відповідача користуючись довірою суду та введенням в оману, розуміючи що тут він зможе підтвердити що я не був на лікування на швидкій допомозі підлаштовує все так щоб було корисно для військової частини а не для встановлення справедливості, адже відповідно до записів медичної картки військовослужбовця ОСОБА_1 з підписами та печатками лікарів стає відомо що 04.01.2021 я проходив рентген у військовому шпиталі м. Мукачево, а вже 05.01.2021 після консультації іншого лікаря отримав лікування та дату повторного огляду. У зв`язку з вищевикладеним а також у зв`язку з тим що строки розгляду даної справи вже поза "Розумними строками" просить призначити іншого суддю та розглянути справу в спрощеному провадженні".

02 квітня 2024 року ухвалою суду визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Калинич Я.М. у адміністративній справі №299/2738/21. Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Калинич Я.М. від 01.04.2024 року у справі №299/2738/21 передано для вирішення питання про відвід судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

02 квітня 2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про відвід головуючої судді Калинич Я.М. передано для розгляду судді Скраль Т.В.

Відповідно до частини 8 статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Суд не вбачає підстав для вирішення питання про відвід судді у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Крім того, враховуючи терміновість розгляду поданої заяви, суд вважає за можливе розглянути таку в порядку письмового провадження.

Розглянувши подану заяву про відвід головуючої судді Калинич Я.М., суд дійшов наступних висновків.

Норми КАС України регламентують принцип незмінності складу суду, відповідно до якого справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

Разом з тим, з метою уникнення сумніві в неупередженості судді, положеннями статті 36 КАС України визначені підстави, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), серед яких:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Враховуючи нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України, відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У цьому зв`язку суд зауважує, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

При цьому слід звернути увагу на те, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд уважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, практика ЄСПЛ свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45- 50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

У рішенні від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02, пункт 49) ЄСПЛ зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter ), рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, пункти 27, 28 і 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», № 33958/96, пункт 42). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», від 10 червня 1996 року, пункт 38).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Доводи заявника зводяться до незгоди з процесуальними діями головуючої судді у межах розгляду справи № 299/2738/21.

Між тим, згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Разом з цим, нормами чинного законодавства визначено засади та окремі механізми реалізації прав всіх учасників судового процесу, в тому числі, забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, що може бути реалізовано у передбаченому чинним КАС України порядку у разі непогодження з процесуальними рішеннями судді.

Відтак, надавши оцінку інформації наведеній у заяві про відвід судді, відтворення відеозапису судового засідання за 13.03.2024 року в частині на якій посилається ОСОБА_1 у заяві про відвід щодо допиту свідків, суд прийшов до висновку, що не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість ОСОБА_8 як судді щодо позивача, відповідача, або обставин цієї справи, можливу її необ`єктивність при розгляді цієї справи чи заінтересованість у результаті її розгляду.

Отже, мотиви заявленого позивачем відводу не є тим чинником, який може свідчити про упередженість та необ`єктивність суді та не може слугувати підставою для відведення судді Калинич Я.М., оскільки фактично зводяться до незгоди заявника з процесуальним рішеннями судді.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до частин 1-2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 3 статті 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 4 статті 246 КАС України у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування; 7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд надає оцінку доказам, в тому числі, показанням свідків та всім аргументам учасників справи у мотивувальній частині рішення.

Інших підстав, визначених статтею 36 чи статтею 37 КАС України, які б свідчили про особисту упередженість судді Калинич Я.М. або її необ`єктивність під час розгляду справи позивач у своїй заяві не вказав, а суд під час розгляду відповідної заяви таких підстав також не встановив.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За таких обставин, заява про відвід суддів Калинич Я.М. є необґрунтованою.

На підставі наведеного та керуючись статтею 36, 37, 40, 248, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 01 квітня 2024 року про відвід судді Калинич Я.М. в справі 299/2738/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Т.В.Скраль