Справа № 420/6707/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6707/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 29.02.2024 надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:

1. Постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини Олександра Сергійовича від 22.02.2024 року у виконавчому провадженні № 53735485 про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» виконавчого збору у розмірі 137696,88 (сто тридцять сім тисяч шістсот дев`яносто шість гривень, 88 копійок) виконавчого збору визнати протиправною та скасувати;

2. Постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини Олександра Сергійовича від 22.02.2024 року у виконавчому провадженні № 53735485 про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» витрат виконавчого провадження - визнати протиправною та скасувати.

Позовні вимоги товариство з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» обґрунтовує тим, що 22.02.2024 старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яциною Олександром Сергійовичем було відкрито виконавче провадження № 74255779 про стягнення із позивача виконавчого збору у розмірі 137696,88 грн на підставі постанови старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини Олександра Сергійовича від 22.02.2024 у виконавчому провадженні № 53735485 про стягнення із позивача по справі вищевказаного виконавчого збору.

Окрім зазначеного, 22.02.2024 старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яциною Олександром Сергійовичем було відкрито виконавче провадження № 74256135 про стягнення із позивача витрат виконавчого провадження на підставі постанови старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини Олександра Сергійовича від 22.02.2024 у виконавчому провадженні № 53735485 про стягнення із позивача виконавчого збору.

Ознайомившись із змістом вищевказаних постанов, позивач вважає дії відповідача протиправними, а вказані постанови такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою судді 05.03.2024 позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, залишена без руху та надано строк на усунення недоліків.

18.03.2024 до суду надійшла заява представника позивача Ляха Романа Миколайовича (вхід. №ЕС/11149/24) про усунення недоліків та надано на виконання вимог ухвали копії оскаржуваних постанов: № 53735485 від 22.02.2024 у виконавчому провадженні № 53735485 про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» виконавчого збору; № 53735485 від 22.02.2024 у виконавчому провадженні № 53735485 про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» (67807, Одеська обл., Одеський р-н, селище міського типу Авангард, вул. Базова, 5 ) витрат виконавчого провадження.

26.03.2024 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ», відкрито провадження у адміністративній справі та призначене судове засідання на 04.04.2024.

Суд зазначає, що копія ухвали від 26.03.2024 була надіслана та доставлена до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) в його електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд».

Однак, ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної адміністративної справи, відповідачем не надано ані відзиву на позовну заяву чи обґрунтованого клопотання про продовження строку для його подання, ані витребувані копії матеріалів виконавчого провадження №53735485.

Частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Глава 11 КАС України визначає особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема категорії термінових адміністративних справ (ст.ст. 268-289).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначаються статтею 287 КАС України.

Отже, справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби відносяться до категорії термінових адміністративних справ, які розглядаються з урахуванням положень ст.ст. 268, 269, 271, 272 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони були належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, суд вирішив справу розглянути у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступні обставини та факти.

На підставі наказу Господарського суду Одеської області по справі 916/3666/20 від 04.04.2017 про стягнення із Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1349870 грн 15 коп. боргу, 6749 грн 35 коп. штрафу та 20349 грн 30 коп. судового збору Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 53735485.

Ухвалою Господарського суду Одеської області по справі 916/3666/16 від 17.08.2023 було замінено сторону виконавчого провадження 53735485 на товариство з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ». За заявою стягувача виконавчий документ було повернуто стягувачу, про що державним виконавцем було винесено відповідну постанову

№ 53735485 від 19.19.2023. Враховуючи бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби, позивач по справі 916/3666/16 (стягував) у ВП 53735485 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича з метою вжиття заходів з примусового стягнення за вищевказаним наказом.

Так, 22.09.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича було відкрито виконавче провадження № 728649053 з примусового стягнення за виконавчим листом 916/3666/20 від 04.04.2017. В результаті вказаних дій, в рамках виконавчого провадження № 72864905 було виконано наказ Господарського суду Одеської області 916/3666/20 від 04.04.2017 про стягнення із позивача на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1349870 грн 15 коп. боргу, 6749 грн 35 коп. штрафу та 20349 грн 30 коп. судового збору, а також усіх передбачених законодавством про виконавче провадження витрат, у тому числі винагороди приватного виконавця.

Постановою від 22.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеславом Вікторовичем було закінчено виконавче провадження № 72864905 на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із його повним виконанням. Таким чином, наказ Господарського суду Одеської області по справі 916/3666/20 від 04.04.2017 про стягнення із Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1349870 грн 15 коп. боргу, 6749 грн 35 коп. штрафу та 20349 грн 30 коп. судового збору був виконаний, а тому виконавчі провадження, які стосувались виконання цього наказу повинні були бути закінчені із подальшим скасуванням усіх обмежувальних заходів, вжитих державними та приватними виконавцями.

22.02.2024 старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відповідач) Яциною Олександром Сергійовичем було відкрито виконавче провадження № 74255779 про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» виконавчого збору у розмірі 137696,88 грн виконавчого збору на підставі постанови старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини Олександра Сергійовича від 22.02.2024 у виконавчому провадженні № 53735485 про стягнення із позивача по справі вищевказаного виконавчого збору.

Окрім того, 22.02.2024 старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яциною Олександром Сергійовичем було відкрито виконавче провадження № 74256135 про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» витрат виконавчого провадження на підставі постанови старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини Олександра Сергійовича від 22.02.2024 у виконавчому провадженні № 53735485 про стягнення із Позивача по справі вищевказаного виконавчого збору.

Враховуючи той факт, що органом державної виконавчої служби не було вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду, не було стягнуто коштів в рамках виконавчого провадження № 53735485, позивач вважає, що стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відповідачем проводиться протиправно. Позивач вважає, що дії органу державної виконавчої служби є протиправними, у зв`язку із чим постанова державного виконавця від 22.02.2024 № 53735485 про стягнення виконавчого збору із товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» у розмірі 137696,88 грн виконавчого збору, а також постанова про стягнення витрат виконавчого провадження підлягає скасуванню, оскільки, фактично, відбувається подвійне стягнення виконавчого збору/винагороди приватного виконавця в рамках виконання одного виконавчого документу, що с неприпустимим. Окрім того відповідачем було пропущено встановлений законодавством про виконавче провадження строк для прийняття спірних постанов, що також є підставою для їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до статті 1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 5 даного Закону примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що у ВП №53735485 державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснювалось примусове виконання на підставі наказу Господарського суду Одеської області по справі 916/3666/20 від 04.04.2017 про стягнення із Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1349870 грн 15 коп. боргу, 6749 грн 35 коп. штрафу та 20349 грн 30 коп. судового збору.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

До 28 серпня 2018 року частиною другою статі 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначалось, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII, який набрав чинності з 28 серпня 2018 року, до частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» внесено зміни, відповідно до яких виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в Рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99 (про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої ст. 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Таким чином, оскільки внесені Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII зміни до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» погіршили становище боржника (позивача), а відповідач фактично не стягнув з нього коштів за виконавчим документом, відсутні підстави для стягнення виконавчого збору у визначеному виконавцем розмірі.

Згідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» урегульовано стягнення виконавчого збору, а статтею 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено право приватного виконавця на отримання винагороди.

Ухвалою Господарського суду Одеської області по справі 916/3666/16 від 17.08.2023 було замінено сторону виконавчого провадження 53735485 на товариство з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ».

За заявою стягувача виконавчий документ було повернуто стягувачу, про що державним виконавцем було винесено відповідну постанову № 53735485 від 19.19.2023.

Стягувач у ВП 53735485 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича з метою вжиття заходів з примусового стягнення за вищевказаним наказом.

22.09.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеславом Вікторовичем було відкрито виконавче провадження № 728649053 з примусового стягнення за виконавчим листом 916/3666/20 від 04.04.2017. В рамках виконавчого провадження № 72864905 було виконано наказ Господарського суду Одеської області 916/3666/20 від 04.04.2017 про стягнення із позивача на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1349870 грн 15 коп. боргу, 6749 грн 35 коп. штрафу та 20349 грн 30 коп. судового збору, а також усіх передбачених законодавством про виконавче провадження витрат, в тому числі винагороди приватного виконавця.

Згідно зі статтею 31 вказаного закону за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода (частина перша).

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової (частина друга). Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). (частина четверта). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина п`ята). Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення. (частина шоста).

В матеріалах справах наявні копії постанови від 22.02.2024 приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В. про закінчення виконавчого провадження №72864905 та про зняття арешту з коштів, про примусове виконання наказу №916/3666/16 виданого 04.04.2017 Господарським судом Одеської області щодо стягнення з боржника ТОВ «ЙОРК ІНДУСТРІ», відповідно до якої заборгованість за виконавчим документом, основна винагорода приватного виконавця, витрати виконавчого провадження стягнуто та перераховано у повному обсязі.

Відповідачем по справі фактичного виконання рішення суду досягнуто не було, наказ №916/3666/16 виданий 04.04.2017 Господарським судом Одеської області був повернутий стягувачу за його заявою. В подальшому він переданий приватному виконавцю, який здійснив його виконання та стягнув винагороду.

Тобто, прийняття у даному випадку спірних постанов про стягнення виконавчого збору і розміру мінімальних витрат виконавчого провадження та виділення їх виконання в окреме виконавче провадження, створюють умови для подвійного стягнення із боржника виконавчого збору і винагороди приватному виконавцю за виконання одного виконавчого документу.

Так, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження, серед іншого, здійснюється з дотриманням такої засади як справедливість (пункт 5 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стягнення з боржника виконавчого збору й основної винагороди за виконання одного судового рішення тягне за собою додаткові витрати. Ця обставина може розглядатися як накладання непропорційного і надмірного тягара на боржника, що зачіпає його право власності, гарантоване статтею 41 Конституції України і статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист людських прав і основоположних свобод.

Вказана ситуація здатна підважити засади виконавчого провадження та порушити такі стрижневі елементи верховенства права як правова визначеність і повага до людських прав (частина перша статті 6 КАС України).

При цьому, згідно із пунктом 8 частини другої статті 2 КАС України суб`єкт владних повноважень під час прийняття рішень, вчинення дій серед іншого повинен керуватися принципом пропорційності, зокрема дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Так, Верховний Суд у своїй постанові по справі № 160/695/22 зауважує, що з-поміж учасників виконавчого провадження в рамках спірних правовідносин у зв`язку з неповнотою законодавчого регулювання саме боржник перебуває у найбільш уразливому становищі, якого зобов`язано сплатити двічі за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Вказана проблематика зумовлена неповнотою законодавства і стосується також й аспекту дієвого юридичного захисту індивідуальних людських прав від їх порушення суб`єктами владних повноважень та питання ефективного способу захисту (частина перша статті 2 КАС України), який повинен забезпечити поновлення порушеного права й бути адекватним наявним обставинам.

У цьому контексті Верховний Суд зауважує, що питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа є несправедливим з огляду на те, що стягнення виконавчого збору чи основної винагороди одночасно як таких, є неприпустимим. Тобто у контексті вирішення адміністративного спору Верховний Суд дійшов висновку, що з точки зору дотримання засад виконавчого провадження, передбачених зокрема пунктом 5 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Розв`язуючи це питання, Верховний Суд повторно зазначає, що законодавство про виконавче провадження не ставить право приватного виконавця на отримання основної винагороди у залежність від тієї обставини, що на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Зрештою, як уже зазначалося, це право залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Водночас, виконавче законодавство містить норму, у якій обумовлений випадок, коли виконавчий збір не стягується або припиняється стягуватися у зв`язку із участю приватного виконавця у процедурі виконання того ж самого виконавчого документа.

Так, ч. 8 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Поняття й процедура, що згадані у цій нормі, стосується правовідносин, що не є подібними до спірних, оскільки в останніх не було передачі виконавчого документа.

Однак, на відміну від решти положень виконавчого законодавства, тільки ця норма Закону України «Про виконавче провадження» регулює подібні суспільні правовідносини.

Так, вона містить правило стосовно неможливості подальшого стягнення виконавчого збору, якщо надалі виконавчий документ буде виконувати не державний, а приватний виконавець.

Логічний і цільовий способи уяснення частини 8 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» свідчать, що у вказаному випадку її приписи мають імперативний характер і встановлюють пряму заборону стягувати (перший абзац) або продовжувати стягнення виконавчого збору (другий абзац).

Указана норма спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагород. Ця норма унеможливлює подвійну плату боржником зазначених коштів, а тому її застосування дозволяє розв`язати спір про подвійне стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа в умовах неповноти законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Згідно із частиною четвертою статті 6 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

За правилами частини шостої статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає, що для розв`язання означеної проблеми та з метою ефективного захисту прав й інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України), до подібних правовідносин слід застосувати за аналогією закону частину 8 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Застосування частини 8 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» до спірних правовідносин дає Верховному Суду підстави зробити такий висновок: у разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.

Застосування аналогії закону дозволяє Верховному Суду також зробити висновок, що у такому випадку належний та ефективний спосіб захисту, здатний відновити й захистити права боржника, полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 у справі №320/6215/19.

Отже, відсутні підстави для подальшого примусового виконання спірних постанов.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Засади розподілу судових витрат визначені статтею 139 КАС України.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за дві заявлені позовні вимоги у сумі 6056,00 грн.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» судовий збір у сумі 6056,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 194, 205, 229, 243-246, 250, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини Олександра Сергійовича від 22.02.2024 у виконавчому провадженні № 53735485 про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» виконавчого збору у розмірі 137696,88 грн виконавчого збору.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини Олександра Сергійовича від 22.02.2024 у виконавчому провадженні № 53735485 про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 269,00 грн.

Стягнути з Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» суму сплаченого судового збору у сумі 6056,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ЙОРК ІНДУСТРІ» (67807, Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Базова, 5, );

Відповідач - Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) (65023, м. Одеса, вул. Пастера, 58, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА