Справа № 607/18721/23
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2024 Справа №607/18721/23 Провадження №2-а/607/71/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 721407 від 18 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області (далі ГУНП в Тернопільській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 721407 від 18 серпня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 серпня 2023 року об 02:59 в м. Тернопіль по вул. Івана Франка, 21, інспектором взводу 2 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Слобода Павлом Ігоровичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 721407, а саме 18 серпня 2023 об 02:06 в місті Тернопіль по вул. Качали, 18, водій не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідно до категорії, також не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимогу п.2.1 ПДР України.

Із вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною, безпідставною та винесеною з порушенням норм чинного законодавства. ОСОБА_1 вказує, що жодного пункту ПДР не порушував, оскільки не керував транспортним засобом.

З відеозапису наданого з відеореєстратора вбачається рух автомобіля, проте встановити марку, модель, номерний знак, водія неможливо. Також на ньому відображено, що працівники поліції зупиняють службовий автомобіль та перепиняють пішохода ОСОБА_1 , який рухався з залізничного вокзалу по АДРЕСА_1 , стояв його припаркований автомобіль, біля якого позивач мав зачекати водія, котрий в свою чергу мав відвезти останнього додому.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, адже особа - пішохід не зобов`язана мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідно до категорії, а також свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб.

Позивач зазначає що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, адже якщо сама зупинка незаконна, то і всі подальші дії працівників поліції є протиправними.

Оскаржувана постанова винесена 18 серпня 2023 року, ОСОБА_1 зазначає, що перетнув державний кордон України 19 серпня 2023 року.

Отож, позивач обґрунтовано вважає, що строк звернення із даною позовною заявою не пропущено, якщо суд прийде до зворотного переконання, просить поновити строк.

Ухвалою судді від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі № 607/18721/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

06 жовтня 2023 року судом зареєстровано клопотання ГУНП в Тернопільській області про заміну неналежного відповідача, у якому представник відповідача просить замінити неналежного відповідача на належного відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність до ГУНП в Тернопільській області. В обґрунтування клопотання зазначає, що згідно п. 2. р. IV Наказу Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 73 «Про затвердження Положення про Департамент патрульної поліції», Департамент патрульної поліції та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи Департаменту патрульної поліції, до яких належить й Управління патрульної поліції в Тернопільській області, підзвітні та підконтрольні Департаменту патрульної поліції. Управління патрульної поліції в Тернопільській області не являється структурним підрозділом ГУНП в Тернопільській області та не входить в штат ГУНП в області, відповідно й працівники УПП в Тернопільській області не перебувають у службових відносинах з ГУНП в області, а тому ГУНП не може нести відповідальність за дії працівників, Управління патрульної поліції в Тернопільській області, які не мають до нього жодного відношення.

У позовній заяві ОСОБА_1 та постанові серії БАБ № 721407 по справі про адміністративне правопорушення зазначено, що вона складена інспектором взводу 2 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 .

Адміністративна постанова, винесена посадовою особою Управління патрульної поліції в Тернопільській області, являється рішенням суб`єкта владних повноважень, а отже, УПП в Тернопільській області може виступати в суді та виступає по чисельним справам як відповідач, оскільки його рішення оскаржується.

Таким чином, в даному спорі ГУНП жодним чином не приймало участі, доступу до доказів вчинення оскаржуваного правопорушення не має, а інспектор УПП ОСОБА_2 не являється співробітником ГУНП та не перебуває з ГУНП у трудових відносинах, тому ГУНП не може виступати в даній справі як відповідач, тобто являється неналежним відповідачем.

Відтак, 13 жовтня 2023 року протокольною ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати постановлено замінити первісного відповідача ГУНП в Тернопільській області належним відповідачем Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, не закриваючи провадження у справі, згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

24 жовтня 2023 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Тернопільській області ДПП), у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що як вбачається з оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 721407 від 18 серпня 2023 року, позивач 18 серпня 2023 року о 02 год. 06 хв. керував автомобілем марки БМВ, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Тернополі, по вул. Качали, 18 не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач в адміністративному позові стверджує, що він, нібито, не керував транспортним засобом під час вищевказаної події.

Вказане твердження ОСОБА_1 є неправдивим та таким, яке спрямоване на уникнення останнього від адміністративної відповідальності, оскільки, як вбачається із матеріалів відео фіксації з нагрудної камери працівників поліції та автомобільного реєстратора, працівники поліції наздогнали позивача, який вибіг зі свого автомобіля (НК 473071 - 01:11:31; АР -00:02).

Варто зауважити, що в автомобілі позивача, крім нього, більше ніхто не знаходився.

Крім того, відеозаписами з нагрудного реєстратора зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме, що ОСОБА_1 неодноразово підтверджує працівникам поліції, що немає при собі жодних документів, як посвідчення водія на право керування транспортним засобом, так і свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб (02:13; 02:28).

В адміністративному позові позивач стверджує, що, на його думку, зупинка транспортного засобу була незаконною, а тому, він, нібито, не був зобов`язаний виконувати незаконні вимоги поліцейського у вигляді пред`явлення вищевказаних документів.

В адміністративному позові позивач вказує на те, що йому, нібито не було роз`яснено прав, передбачених спи 268 КУпАП та не надано права заявляти клопотання та скористатись правовою допомогою адвоката.

Вказане твердження позивача не відповідає дійсності, та повністю спростовується матеріалами справи, оскільки, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксований розгляд адміністративної справи відносно позивача, в ході якого ОСОБА_1 було ознайомлено із правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбаченими ст. 268 КУпАП (02:35), у тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, разом з тим, позивач не вчиняв жодних спроб скористатись такою допомогою, а наполягав на тому, щоб працівники поліції забезпечили його мобільним телефоном, що не входить в обов`язки працівників поліції.

Так, оскаржувану постанову було винесено 18 серпня 2023 року, про що відповідачу було відомо. Адміністративний позов позивачем підписаний 28 вересня 2023 року, що є грубим порушенням строків на оскарження постанови.

Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію наказу Волинської обласної військової адміністрації № 280 від 11 серпня 2023 року «Про виїзд за межі України водіїв», який свідчить лише про те, що позивачу було надано право на виїзд за межі України та можливість перетину державного кордону у строк 14 календарних днів. Проте, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено самого факту перетину державного кордону ОСОБА_1 , кількість днів, яку він там перебував, та дату, коли повернувся в Україну.

Враховуючи вищенаведене, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено поважність причин пропуску строку на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення. Тому, враховуючи норми ст. 289 КАС України, у зв`язку із пропуску позивачем строку на оскарження постанови, представник відповідача вважає, що є усі підстави для закриття провадження у справі.

Представник позивача, адвокатка Сампара Н. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити. Покликалася на те, що відповідачем не представлено доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відтак відсутні підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача УПП в Тернопільській області ДПП Климчук О. І. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 721407 від 18 серпня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що він 18 серпня 2023 року о 02 год. 06 хв. керував автомобілем марки БМВ, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Тернополі, по вул. Качали, 18, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 425 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови, то суд виходить з наступного.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені ст. 289 КУпАП.

Відповідно до указаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною другою статті 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналіз норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 КАС України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суди повинні з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Із встановлених судом обставин вбачається, що позивач оскаржувану постанову в день її прийняття на місці не отримував. Інформація про її надіслання поштовим відправленням при матеріалах справи відсутня. Відтак, за встановлених обставин, суд відхиляє доводи представника відповідача про порушення строків на оскарження спірної постанови.

Отож, причини пропуску позивачем встановленого законом процесуального строку є поважними, а тому суд доходить до переконання, що ОСОБА_1 слід поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 721407 від 18 серпня 2023 року.

Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку суд взяв до уваги позицію Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 (пункт 52), де зазначено, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо позовних вимог по суті, то суд не вважає їх підставним та таким, що підлягають до задоволення.

Частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимоги ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частиною першою ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно вимог п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигналів - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2.4 а) ПДР України, на вимогу поліцейського водій зобов`язаний пред`явити документи, перелічені у п.2.1 цих Правил.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Представник позивача, як на основну підставу задоволення позовних вимог, покликається на відсутність зафіксованого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву пояснив, що як вбачається із матеріалів відео фіксації з нагрудної камери працівників поліції та автомобільного реєстратора, працівники поліції наздогнали ОСОБА_1 , який вибіг з свого автомобіля, а також ними зафіксовано рух транспортного засобу.

З оглянутого в судовому засіданні диску з відеозаписом, наданого суду представником відповідача, вбачається: із відеозаписів з автореєстратора службового автомобіля під назвою «IMG_1142», «IMG_1143», що працівники поліції почали переслідувати транспортний засіб BMW X5, який проїхав по вул. Качали в м. Тернополі та в подальшому повернув на вул. Франка. На 00 хв. 28 сек. вказаного відеозапису зафіксовано, що коли працівники поліції доїхали до повороту на вул. I. Франка, у транспортного засобу BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , до якого під`їхали працівники поліції, горіли задні габарити, які в подальшому погасли, при цьому жодних інших автомобілів, які б в цей час здійснювали рух по вул. Качали та по вул. Франка, на відеозаписах не зафіксовано.

Таким чином, доводи позивача з приводу того, що транспортний засіб BMW X5 стояв припаркований по вул. I. Франка, 21, м. Тернопіль, а він йшов пішки, не відповідають дійсності, а спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності.

Окрім цього, як з відеозапису з автореєстратора службового автомобіля під назвою «IMG_1143», так і нагрудних камер працівників поліції під назвою «export-h60aj» вбачається, що ОСОБА_1 під час виявлення його працівниками поліції, вийшов зі сторони водійського сидіння транспортного засобу BMW X5 та попрямував в сторону дороги, а в подальшому у напрямку вул. Качали, а відтак пояснення позивача про те, що він стояв біля автомобіля не підтверджуються наявними доказами.

Отож, наданий суду відеозапис є достатнім, належним та допустимим доказом того, що водій ОСОБА_1 у час та дату, яка вказана у спірній постанові керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 ПДР України. За що відповідальність передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП.

Надаючи оцінку доказам, наданим сторонами у їх сукупності, судом встановлено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Інспектор патрульної поліції пред`явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів, передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів.

Постанова БАБ № 721407 від 18 серпня 2023 року обґрунтована, винесена на підставі та в межах повноважень наданих уповноваженій посадовій особі поліції, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а отже є законною.

За наведених вище обставин, суд доходить до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до УПП в Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 721407 від 18 серпня 2023 року, слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат.

На підставі ст.ст. 9, 1213, 126, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 7277, 122, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, суд,

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 721407 від 18 серпня 2023 року.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 721407 від 18 серпня 2023 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 24, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддя О.Герчаківська