Справа № 420/32374/23
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/32374/23

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі № 420/32374/23 за адміністративним позовом Одеської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2023 року Одеська міська рада звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати вимогу державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни від 26.10.2023 № 03.01-26243, винесену в межах виконавчого провадження № 71109722;

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 71109722 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та зобов`язати закінчити виконавче провадження № 771109722 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 420/6019/19 зокрема зобов`язано Одеську міську раду та виконавчий комітет Одеської міської ради вжити заходи, передбачені приписами пункту 51 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", статями 4-1 , 6, 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 3 березня 1998 року № 147/98-ВР" направлених на виконання вимог чинного законодавства щодо прийняття у комунальну власність житлового будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 .

22.02.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Євгенією Віталіївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №71109722 щодо зобов`язання Одеську міську раду та Виконавчий комітет Одеської міської ради вжити заходів, передбачених приписами пункту 51 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", статями 4-1, 6, 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 3 березня 1998 року № 147/98-ВР направлених на виконання вимог чинного законодавства щодо прийняття у комунальну власність житлового будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 . Стягувачем у вищенаведеному ВП є ОСОБА_1 .

Представник позивача зазначає, що 19.07.2023 Одеська міська рада прийнято рішення №1321-VIII Про надання згоди на безоплатну передачу з державної у комунальну власність територіальної громади м. Одеси житлового будинку (гуртожитку), розташованого за адресою; вул. Середньофонтанська, 2, що передається зі сфери управління Фонду державного майна України з балансу Державного багатопрофільного підприємства Урожай.

З огляду на вищезазначене Одеська міська рада звернулась 28.07.2023 року до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак державним виконавцем протиправно не винесено постанови про закінчення виконавчого провадження № 71109722 та замість цього винесено 26.10.2023 вимогу з зобов`язанням виконати рішення у триденний строк.

Вважаючи вимогу та бездіяльність щодо не закінчення виконавчого провадження протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 по справі № 420/6019/19 позивачем не виконана в повному обсязі, а саме не вчинено всіх необхідних заходів. Також представник відповідача посилався на те, що стягувач не погоджуючись із заявленим боржником (позивач у цій справі) клопотанням, вважаючи постанову не виконаною у повному обсязі надіслав 30.08.2023 та 31.08.2023 на адресу Відділу заперечення, згідно якого рішення суду вважає невиконаними, оскільки з боку боржника надання згоди певним рішенням не є вчиненням всіх заходів.

Представник третьої особи просив відмовити у задоволення позовної заяви у повному обсязі та надіслав до суду першої інстанції пояснення, згідно яких зазначив, що позовна заява суперечить діям позивача у справі № 420/6019/19 за якою встановлено у порядку ст..382 КАС України судовий контроль за виконанням тієї самої постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 по справі № 420/6019/19. Так позивачем були надані в межах встановленого судового контролю звіти, а саме звіт від 30.08.2023 з доповненнями та звіт від 27.11.2023, за якими позивач просить суд новий строк для подання звіту про виконання постанови від 27.10.2020. Відповідним діями на думку представника третьої особи позивач визнає, що ним не виконано Постанову від 27.10.2020 у повному обсязі, що відповідає фактичним обставинам і просить додатковий час для виконання постанови від 27.10.2020.

Також представник третьої особи вказав, що прийняття позивачем лише рішення №1321-VIII Про надання згоди на безоплатну передачу з державної у комунальну власність територіальної громади м. Одеси житлового будинку (гуртожитку), розташованого за адресою; АДРЕСА_1 , що передається зі сфери управління Фонду державного майна України з балансу Державного багатопрофільного підприємства Урожай не є належним виконанням виконавчого документу, оскільки процес передачі житлового будинку з державної власності до комунальної власності є взаємозалежним і нерозривним процесом, де беруть участь як власник будинку Фонд державного майна України, так і приймаюча сторона Одеська міська рада з Виконавчим комітетом ОМР. Отже постанова від 27.10.2020 по справі № 420/6019/19 може вважатися виконаною Одеською міською радою після вжиття і завершення всіх заходів згідно судового рішення і зазначених приписів нормативно-правових актів після підписання Акту приймання-передачі спірного житлового будинку і здійснення відповідних реєстраційних дій. До відповідного моменту Одеська міська рада не виконала судове рішення у повному обсязі.

Таким чином представник третьої особи просив відмовити у задоволення позовної заяви у повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 23 січня 2024 року у задоволенні позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Одеська міська рада подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції залишив поза увагою, що на сьогодні відкрито два виконавчі провадження з однаковим зобов`язанням вчинити певні дії, проте з різними боржниками - Одеською міською радою та Виконавчим комітетом Одеської міської ради;

- суд першої інстанції проігнорував, що до повноважень безпосередньо місцевих рад, пов`язаних з передачею гуртожитків з державної власності, належить виключно прийняття рішень про надання згоди на передачу такого гуртожитку з державної у комунальну власність, а подальші дії щодо фактичного приймання-передачі гуртожитку вживаються комісією з питань передачі об`єктів, яка складає відповідний акт приймання-передачі гуртожитку та подає його на затвердження Виконавчому комітету Одеської міської ради;

- суд першої інстанції не взяв до уваги, що прийнявши рішення про надання згоди на передачу гуртожитку з державної до комунальної власності Одеська міська рада, як боржник у виконавчому провадженні № 71109722, вчинила усіх дій, які входять до її повноважень відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Закону України Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності, У зв`язку з чим, Одеська міська рада звернулась до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження №71109722 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження. Натомість, державний виконавець таке виконавче провадження безпідставно не закінчує;

- суд першої інстанції не врахував, що жодними положеннями законодавства не передбачено здійснення місцевими радами контролю над комісіями з питань передачі об`єктів, а контроль було покладено не на Одеську міську раду, а на постійну комісію Одеської міської ради з питань житлово-комунального господарства. Апелянт не заперечує, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 року у справі № 420/6019/19 на даний час не є виконаною в повному обсязі, але подальші етапи її реалізації не належать до компетенції Одеської міської ради, що свідчить про виконання останньою як боржником у рамках даного виконавчого провадження всіх можливих заходів в рамках спірних правовідносин. На думку апелянта, фактично завершенню процесу передачі гуртожитку (житлового будинку) перешкоджає бездіяльність Фонду державного майна України щодо невжиття заходів, необхідних для складання та підписання акта.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 27.10.2020 задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; скасував рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року по справі № 420/6019/19; ухвалив у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнив частково; визнав протиправною бездіяльність Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України щодо неприйняття рішення про передачу спірного будинку в АДРЕСА_1 ; зобов`язав Фонд державного майна України прийняти рішення про безоплатну передачу до комунальної власності територіальної громади міста Одеси об`єкт державного житлового фонду, а саме: гуртожиток (житловий будинок) у місті Одесі за адресою: АДРЕСА_1 , разом із об`єктами інженерної інфраструктури, що обслуговують цей будинок; зобов`язав Одеську міську раду та виконавчий комітет Одеської міської ради вжити заходи, передбачені приписами пункту 51 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", статями 4-1 , 6, 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 3 березня 1998 року № 147/98-ВР" направлених невиконання вимог чинного законодавства щодо прийняття у комунальну власність житлового будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнув з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України судовий збір у розмірі 1 921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 Одеський окружний адміністративний суд 28.09.2021 видав позивачам виконавчі листи.

22.02.2023 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглова Євгенія Віталіївна прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження №71109722 щодо зобов`язання Одеської міської ради та Виконавчого комітета Одеської міської ради вжити заходів, передбачених приписами пункту 51 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", статями 4-1 , 6, 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 3 березня 1998 року № 147/98-ВР" направлених на виконання вимог чинного законодавства щодо прийняття у комунальну власність житлового будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 . Стягувачем у вищенаведеному ВП є ОСОБА_1 .

Нa виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 420/6019/19 Фонд державного майна України прийняв наказ від 16.11.2021 № 2073, яким вирішив передати з державної власності зі сфери управління Фонду державного майна України з балансу Державного багатопрофільного підприємства Урожай у власність територіальної громади міста Одеси об`єкт державного житлового фонду, а саме гуртожиток (житловий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 , разом із об`єктами інженерної інфраструктури, що обслуговуються цей будинок. Відповідно до положень Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Закону України Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 420/6019/19, враховуючи наказ Фонду державного майна України від 16.11.2021 року № 2073, 19.07.2023 Одеська міська рада прийняла рішення №1321-VІІІ Про надання згоди на безоплатну передачу з державної у комунальну власність територіальної громади м. Одеси житлового будинку (гуртожитку), розташованого за адресою: вул. Середньофонтанська, 2, що передається зі сфери управління Фонду Державного майна України балансу Державного 3 багатопрофільного підприємства Урожай, яким вирішила: 1. Надати згоду на безоплатну передачу з державної у комунальну власність Територіальної громади м. Одеси житлового будинку (гуртожитку), розташованого за адресою: вул. Середньофонтанська, 2, що передається зі сфери управління Фонду державного майна України з балансу Державного багатопрофільного підприємства Урожай. 2. Доручити постійно діючій комісії з питань прийняття об`єктів житлово- комунального призначення, насосних та трансформаторних станцій, теплових пунктів, інженерних мереж тепло-, водо-, електропостачання та інших об`єктів з державної власності та підприємств інших форм власності у комунальну власність територіальної громади м. Одеси вжити заходів щодо прийняття з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси житлового будинку (гуртожитку), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 3. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Одеської міської ради з питань житлово-комунального господарства.

З огляду на вищенаведене Одеська міська рада 28.07.2023 звернулась на адресу державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження № 71109722 на підставі п.9 ч.1, ст.39 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак відповідач не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 71109722.

26.10.2023 №03.01-26243 відповідач склав вимогу державного виконавця, згідно якої останній вимагає:

- у триденний строк з моменту отримання вимоги державного виконавця виконати вимоги виконавчого листа у повному обсязі, а саме: вжити заходи, передбачені приписами пункту 51 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", статями 4-1 , 6, 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 3 березня 1998 року № 147/98-ВР" направлених на виконання вимог чинного законодавства щодо прийняття у комунальну власність житлового будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 та надіслати на адресу Відділу копії підтверджуючих документів;

- в разі не виконання вимог виконавчого листа у повному обсязі, повідомити ПІБ, дату та рік народження, а також РНОКПП посадової особи відповідальної за невиконання законних вимог державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду та надати на адресу Відділу пояснення у зв`язку з його невиконанням у повному обсязі, а саме: невжиттям Одеською міською радою заходів передбачених статтями 4-1, 6, 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 3 березня 1998 року № 147/98-ВР" направлених на виконання вимог чинного законодавства щодо прийняття у комунальну власність житлового будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із бездіяльністю щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та вищезазначеною вимогою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Одеською міською радою рішення суду у справі № 420/6019/19 наразі у повному обсязі не виконано.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 1 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII)виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів.

Частиною 1 статті 5 Закону України Про виконавче провадження унормовано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців визначено статтею 18 Закону України Про виконавче провадження.

Згідно із приписами статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Перелік підстав для закінчення виконавчого провадження наведено у статті 39 Закону України Про виконавче провадження.

Згідно із пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини 2 статті 39 Закону № 1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Апеляційний суд зазначає, що закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення.

Водночас, джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно із виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

Так, як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 420/6019/19, зокрема, зобов`язано Одеську міську раду та виконавчий комітет Одеської міської ради вжити заходи, передбачені приписами пункту 51 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", статями 4-1 , 6, 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 03.03.1998 № 147/98-ВР" направлених на виконання вимог чинного законодавства щодо прийняття у комунальну власність житлового будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 51 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності.

Особливості передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури визначено приписами статті 4-1 Закону України Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності від 3 березня 1998 року № 147/98-ВР.

Згідно із наведеною нормою передача об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури здійснюється у порядку, встановленому цим Законом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Ініціатива щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність може виходити відповідно від органів, визначених статтею 3 цього Закону, підприємств, на балансі яких перебувають ці об`єкти, а також господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Рішення щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад.

Пропозиції щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, які належать підприємствам, погоджуються з цими підприємствами, а щодо передачі об`єктів житлового фонду (крім гуртожитків) та інших об`єктів соціальної інфраструктури, споруджених за рахунок коштів підприємств, - також з трудовими колективами цих підприємств. Пропозиція вважається погодженою з трудовим колективом підприємства за наявності рішення загальних зборів трудового колективу, прийнятого більшістю голосів від загальної кількості працівників підприємства.

Пропозиції щодо передачі у комунальну власність побудованих за рахунок державних капітальних вкладень об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), не потребують погодження з такими товариствами та їх трудовими колективами.

Статтею 6 Закону України Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності передбачено, що передача об`єктів здійснюється комісією з питань передачі об`єктів, до складу якої входять представники виконавчих органів відповідних рад, місцевих органів виконавчої влади, органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій, фінансових органів, підприємств, трудових колективів підприємств, майно яких підлягає передачі.

У разі передачі об`єктів, закріплених за самоврядною організацією, або об`єктів, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, орендованого майна, акцій (часток, паїв), що належать державі або суб`єктам права комунальної власності у майні господарських товариств, до складу комісії з питань передачі об`єктів включаються представники відповідно самоврядної організації або державного органу приватизації.

Утворює комісію з питань передачі об`єктів та призначає її голову:

- виконавчий орган відповідної сільської, селищної, міської, районної у місті ради, якщо інше не передбачено законом, - у разі передачі об`єктів у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах;

- відповідна районна, обласна рада або уповноважений нею орган - у разі передачі об`єктів у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст;

- орган, уповноважений управляти державним майном, - у разі передачі об`єктів у державну власність.

Порядок утворення і роботи комісії з питань передачі об`єктів визначається:

- Кабінетом Міністрів України - у разі передачі об`єктів у державну власність;

- відповідними органами місцевого самоврядування - у разі передачі об`єктів у комунальну власність.

Відповідно до статті 7 Закону України Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності з державної у комунальну власність безоплатно передаються житлові будинки та гуртожитки, зокрема військових містечок, що вивільняються в процесі реформування Збройних Сил України (разом з вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями), у тому числі ті, будівництво яких не завершено.

Безоплатно можуть передаватися також інші об`єкти права державної власності, визначені частиною першою статті 2 цього Закону, якщо такі об`єкти не менш як два рази пропонувалися до приватизації конкурентними способами, але не були продані.

Передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акта приймання-передачі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі, а у випадках, передбачених законом, - з дня державної реєстрації такого права.

Колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення у справі № 420/6019/19 суд вказав, що ухвалення остаточного рішення, направленого на забезпечення ОСОБА_1 права на житло, є результатом певної правової процедури, яка йому передує. Всі дії відповідних суб`єктів цієї процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання ОСОБА_1 житла.

Як підтверджується обставинами, з`ясованими судами першої та апеляційної інстанцій, що наразі резолютивна частина постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 420/6019/19, з урахуванням мотивів якими керувався суд приймаючи судове рішення, у повному обсязі не виконана.

Означене виключає наявність у досліджуваній ситуації у державного виконавця підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII.

Крім того, слід відмітити, що сам апелянт зазначає, що постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 420/6019/19 наразі у повному обсязі не виконано.

Між тим, всупереч приписам пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України Про виконавче провадження наполягає на закінченні виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, апеляційний адміністративний суд уважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог Одеської міської ради.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для задоволення поданої скарги, посилається лише на висновки оскаржуваного рішення. Водночас, як вже зазначалось вище такі висновки спростовуються матеріалами справи та судом усім наведеним висновкам надано оцінку.

Крім того, апеляційний суд критично оцінює посилання апелянта, що існують два виконавчі провадження з однаковим зобов`язанням вчинити певні дії, проте з різними боржниками - Одеською міською радою та Виконавчим комітетом Одеської міської ради, оскільки вказані доводи Одеської міської ради були фактично відхилені Верховним Судом у межах справи № 420/6019/19. Зокрема, Верховний Суд вказав, що ухвалення остаточного рішення, спрямованого на забезпечення права позивачів на житло, є результатом певної правової процедури, при цьому вчинення дій суб`єктами владних повноважень у межах цієї процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання позивачами житла, а отже доводи апелянта у цій частині судом відхиляються.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта як на підставу задоволення позову прийняття Одеською міською радою рішення від 19.07.2023 №1321-VІІІ Про надання згоди на безоплатну передачу з державної у комунальну власність територіальної громади м.Одеси житлового будинку (гуртожитку), розташованого за адресою: вул. Середньофонтанська, 2, що передається зі сфери управління Фонду державного майна України з балансу Державного багатопрофільного підприємства Урожай, адже такий індивідуальний акт лише підтверджує вчинення органом місцевого самоврядування певних дій спрямованих на виконання судового рішення у справі № 420/6019/19.

Водночас, таке рішення Одеської міської ради не свідчить про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 420/6019/19 у повному обсязі.

Апеляційний суд не погоджується із доводами апелянта стосовно того, що виконання решти вимог виконавчого документу не залежить від Одеської міської ради, оскільки захищаючи право ОСОБА_1 на житло у справі № 420/6019/19, суд апеляційної інстанції акцентував увагу на взаємопов`язаності, послідовності і спрямованості дій усіх суб`єктів відповідної процедури.

Лише після вчинення усіма суб`єктами процедури дій направлених на поновлення права ОСОБА_1 на житло можливо буде констатувати про виконання рішення суду у повному обсязі.

До завершення такої процедури Одеська міська рада не має можливості позбутися статусу боржника у виконавчому провадженні № 71109722.

Апеляційний суд уважає необґрунтованими твердження апелянта відносно не вчинення Фондом державного майна усіх заходів для виконання судового рішення, так як бездіяльність самостійного суб`єкта владних повноважень не є предметом дослідження у межах даної справи.

Посилання Одеської міської ради на те, що позивач не здійснює контролю за діяльністю комісії з питань передачі об`єктів спростовуються приписами частини 14 статті 47 Закону України Про місцеве самоврядування в України, відповідно до якої постійні комісії є підзвітними раді та відповідальними перед нею.

Колегія суддів зазначає, що такі критерії як підзвітність та відповідальність комісії перед радою беззаперечно свідчать про здійснення Одеською міською радою контролю над комісією з питань передачі об`єктів.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Ураховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку, що необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін не має, оскільки апеляційним судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Одеської міської ради є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При розгляді даної справи колегія суддів, з метою дотримання принципу єдності судової практики ( пункт 4 статті 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій та статус суддів"), враховує висновки П`ятого апеляційного адміністративного суду, викладені у постановах від 05.03.2024 по справі № 420/31213/23, від 29.03.2024 у справі № 420/32376/23.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі № 420/32374/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк