Справа № 704/17/24
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 704/17/24 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Непочатих В.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 січня 2024 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Тальне, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тальнівського районного суду Черкаської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 січня 2024 року адміністративний позов повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк 2 дні з дня вручення ухвали.

23.01.2024 р. ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 19.01.2024 р. подав до суду оригінали та копії довідки, копію протоколу та копію постанови від 30.12.2023 р.

Ухвалою судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 січня 2024 року адміністративний позов повернуто позивачеві.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, у зв`язку із наступним.

Згідно з ч.2 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчені копії.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки позивач надав до позовної заяви додатки, які належним чином не засвідчені.

Відповідно до ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, ухвалою судді Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк 2 дні з дня вручення ухвали.

23.01.2024 р. ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 19.01.2024 р. подав до суду першої інстанції оригінали та копії довідки, копію протоколу та копію постанови від 30.12.2023 р.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції проте, вважає висновок суду першої інстанції частково обґрунтованим та передчасним, оскільки судом першої інстанції в повнму обсязі не досліджено питання щодо належності та допустимості наданих на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху додаткових докаів та документів, та зазначає наступне.

Так, 08.01.2024 року позивачем подано позовну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, яку зареєстровано 09.01.2024 року Тальнівським районим судом Черкаської області за вх. № 49/24вх.

До позовної заяви приєднано в я кості додатків: копію паспорту та ІПН позивача; копію протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП від 30.12.2023 р.; копію постанови за справою про адміністративне правопорушення від 30.12.2023 р.; копію довідки сімейного лікаря; докази сплати судового збору; копію позовної заяви та копії всіх документів, що приєднуються до неї, для відповідача.

В примітках до позовної заяви (на останньому аркуші перед підписом позивача) ОСОБА_1 зазначено про наявність у нього оригіналів письмових доказів, які приєднані до позовної заяви в копіях.

Колегія суддів зазначає, що своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення позивач підтвердив відповідність копій письмових доказів оригіналам, які знаходяться у нього.

Проте, попри вказану примітку, позивач помилково не засвідчив своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення приєднані до позовної копії документів.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.01.2024 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивач надав до позовної заяви додатки, які належним чином не засвідчені, надано позивачу строк у 2 дні для усунення недоліків з дня вручення ухвали.

Згідно заяви позивача від 23.01.2024 року, останній приєднав до справи оригінали та копії запитуваних судом документів.

Зазначену заяву прийнято судом першої інстанції 23.01.2023 року, що підтверджується відповідним штампом суду.

Проте, згідно ухвали Тальнівського районного суду Черкаської області від 24.01.2024 року суд вважав позовну заяву неподаною і повернув заявнику в зв`язку з підстав не виправлення позивачем недоліків у вказаний строк.

Зокрема в своїй ухвалі суд вказав, що 23.01.2024 р. ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 19.01.2024 р. подав до суду оригінали та копії довідки, копію протоколу та копію постанови від 30.12.2023 року.

Проте, із наданих пояснень викладених в апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач подав оригінали всіх запитуваних судом документів, а не лише їх копії, зокрема, до позовної заяви замість раніше поданих копій долучено саме оригінали наступних документів, які входять до предмету доказування в справі, а саме: оригінал протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП від 30.12.2023 р.; оригінал постанови за справою про адміністративне правопорушення від 30.12.2023 р.; оригінал довідки сімейного лікаря.

Відповідно до ч.1 та ч,2 статті 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Отже, якщо позивач подав письмові докази в оригіналі, то засвідчення додатково долучених копій з них не є обов`язковим, оскільки частина друга ст. 94 КАСУ не містить вказівки про подання письмових доказів і в оригіналі, і в належним чином засвідчених копіях, а навпаки чітко визначено, що письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії, тобто, або в оригіналі, або в копії, але не і в оригіналі, і в копії.

При цьому, на стадії прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі суд позбавлений можливості надати оцінку тим чи іншим доказам та заявленим вимогам, з`ясувати достатність доказів для вирішення справи, їх належність та допустимість.

Повернення ж позову з формальних підстав унеможливлює доступ особи до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд не позбавлений можливості в ході подальшого судового розгляду витребувати оригінали відповідних доказів у разі наявності обгрунтованого сумніву у їх достовірності.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

Таким чином, апеляційний суд вважає передчасним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо повернення позовної заяви.

За таких обставин керуючись ст.320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 січня 2024 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Ухвалу судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 січня 2024 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль