Справа № 200/561/24
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року Справа№200/561/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 20551088, 76018, м.Івано-Франківськ, вул.Січових Стрільців, буд.15) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22 листопада 2023 року №83; зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 10.04.2002 по 24.10.2004, з 12.02.1990 по 09.04.2002, з 23.07.1986 по 24.10.1986 та періоди роботи на території російської федерації. В обґрунтування зазначено, що періоди роботи підтверджені записами у трудовій книжці. Відповідальність за своєчасність проведення атестації робочих місць несе роботодавець, а відсутність її проведення не може бути підставою для не зарахування до пільгового стажу періодів роботи, роботи та професії по яким відносяться до Списку №2. Вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу період роботи з 12.02.1990 по 09.04.2002, 10.04.2002 по 24.10.2004, а до страхового стажу період роботи з 23.07.1986 по 24.10.1986, а також не враховано до страхового стажу періоди роботи на території російської федерації записи про які наявні у трудовій книжці НОМЕР_2 від 17.12.2007 та у вкладиші до трудової книжки НОМЕР_3 , що були надані до заяви про призначення пенсії.

На підтвердження сплати судового збору у розмірі 1211,60 грн надані квитанції від 22.12.2023 та від 22.01.2024.

31 січня 2024 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалою відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що за результатом розгляду заяви про призначення пенсії управлінням встановлено, що страховий стаж особи становить 24 роки 2 місяці 14 днів, пільговий стаж - 3 роки 1 місяць 19 днів, вік заявника на дату звернення - 55 років. Відмова в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обумовлена відсутністю необхідного стажу роботи. До пільгового стажу роботи не враховано періоди роботи згідно довідки, яка підтверджує спеціальний трудовий стаж на роботах із особливо шкідливими умовами праці №64/04 від 27.10.2023, оскільки, не зазначено Постанову № 1173 від 22.08.1956 та Постанову № 10 від 26.01.1991, чим порушено п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики від 18.11.2005 №383 (при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи). Крім того, зазначений період не відповідає записам трудової книжки. Період роботи з 23.07.1986 по 24.10.1986 не зараховано до страхового стажу, оскільки, запис на звільнення містить виправлення (рік наказу), чим порушено п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162. Також, не зараховано періоди роботи на території російської федерації, оскільки, з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховується по 31.12.1991. Крім того, на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, в Україні не діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено таке.

16 листопада 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся із заявою про призначення пенсії.

22 листопада 2023 року за результатом розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення №83 про відмову в призначенні пенсії. При розгляді заяви визначено страховий стаж особи - 24 роки 2 місяці 14 днів та пільговий стаж роботи за Списком №2 3 роки 1 місяць 19 днів. Зазначено, що до стажу по спеціальності не враховані періоди роботи з 10.04.2002 по 24.10.2004 згідно довідки від 07.11.2023 №03К/55 оскільки надані виписки переліку пільгових професій не завірені підприємством та не вказано цех до атестації від 25.04.2002 №27; до пільгового стажу роботи не враховано періоди роботи, згідно довідки від 27.10.2023 №64/04 оскільки відсутні переліки професій до атестації наказу від 25.10.1994 №491, до наказу від 25.10.1999, а зазначений період не відповідає записам у трудовій книжці, та відсутнє посилання на Постанову від 22.08.1956 №1173 та постанову від 26.01.1991 №10; до страхового стажу згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 21.07.1986 не зараховано період роботи з 23.07.1986 по 24.10.1986, оскільки запис про звільнення містить виправлення (рік наказу), чим порушено п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162; до страхового стажу не зараховано періоди роботи на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховано по 31.12.1991.

Не погоджуючись із діями відповідача позивач звернувся до суду.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі за текстом - Закон №1058).

У розумінні абз.22 ст.1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком досяг віку 55 років. Однак, за результатом розгляду заяви відповідачем обраховано страховий стаж, що складає 24 роки 2 місяці 14 днів, та пільговий за Списком №2 3 роки 1 місяць 19 днів. Спір стосується не зарахування до пільгового та страхового стажу відповідних періодів роботи.

Згідно із положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутня інформація, що визначає право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, та за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Щодо періоду роботи з 10.04.2002 по 24.10.2004 суд зазначає таке.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що вказаний період протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в трудовій книжці НОМЕР_4 ОСОБА_2 наявні записи:

№11 01.04.2002 про прийняття в паливо-транспортний цех слюсарем по ремонту устаткування подавання палива в ТОВ «Східенерго» «Курахівська ТЕС»,

№13 05.11.2007 про звільнення.

З розрахунку стажу вбачається, що період роботи з 10.04.2002 по 24.10.2004 зараховано до страхового стажу та не зараховано до пільгового.

До заяви також надана довідка ДТЕК Курахівська ТЕС від 07.11.2023 №03К/55 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності записів у ній, що видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день у ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» у паливно-транспортному цеху і в період з 10.04.2002 по 05.11.2007 виконував роботи, пов`язані із шкідливими і важкими умовами праці за професією «слюсар з ремонту устаткування подавання палива» , що передбачена Списком №2 розділ ХІІІ, що затверджений Постановою КМУ від 16.01.2003 №36. Підстави видачі: накази, особова картка, накази з атестації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 затверджений Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого, зокрема входить професія «слюсарі, електрослюсарі, електромонтери, зайняті обслуговуванням, ремонтом та монтажем котельного, турбінного (парогазотурбінного) устаткування, устаткування подавання палива і пилоприготування, а також засобів вимірювання та автоматики, що забезпечують їх роботу».

Отже, записами у трудовій книжці, підтверджено, що позивач у періоди з 10.04.2002 по 24.10.2004 працював за професією, яка віднесена до Списку №2, що був чинний станом на час виникнення спірних правовідносин.

Судом встановлено, що період роботи з 10.04.2002 по 24.10.2004 не зараховано до пільгового стажу, оскільки до довідки від 07.11.2023 №03К/55 надані виписки переліку пільгових професій що не завірені підприємством та не вказано цех до атестації від 25.04.2002 №27.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі також - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі також - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Проаналізувавши наведене суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. Водночас особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №398/2728/16-а та №678/65/17.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з якою особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд зазначає, що не надання позивачу документів щодо проведення атестації робочого місця (в т.ч. надання не належним чином завірених копій) не може мати наслідком позбавлення його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах, у зв`язку із незарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на підприємстві, атестація робочих місць за який не проведена (або не підтверджена).

Також, суд враховує, що правом вимагати відповідні документи від підприємств в силу вимог ч.3 ст. 44 Закону №1058 наділений саме Пенсійний фонд, а не особа, яка звертається за призначенням пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що документами наданими позивачем повністю підтверджується його пільговий стаж у період з 10.04.2002 по 24.10.2004, а тому відмова у зарахуванні вказаного періоду до пільгового стажу за Списком №2 є протиправною.

Щодо періоду роботи з 12.02.1990 по 09.04.2002 суд зазначає таке.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що вказаний період протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в трудовій книжці НОМЕР_4 ОСОБА_3 наявні записи:

№6 12.02.1990 про прийняття в паливо-транспортний цех слюсарем по ремонту устаткування подавання палива в «Курахівська ДРЕС»,

№10 31.03.2002 про звільнення (наказ від 31.03.2002 №41к);

№11 01.04.2002 про прийняття в паливо-транспортний цех слюсарем по ремонту устаткування подавання палива в «Курахівська ТЕС» ТОВ «Східенерго»;

№13 05.11.2007 про звільнення.

З розрахунку стажу вбачається, що період роботи з 12.02.1990 по 09.04.2002 зараховано до страхового стажу та не зараховано до пільгового.

До заяви також надана довідка СО ПАТ «Донбасенерго» Донбасенергоспецремонт від 27.10.2023 №64/04 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності записів у ній, що видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день в СО ВАТ «Донбасенерго» «Курахівська ДРЕС» та за період з 12.02.1990 по 09.04.2002 (розпорядження від 09.04.2002 №30/к) виконував роботи, пов`язані зі шкідливими умовами праці за професією «слюсар з ремонту устаткування подачі палива паливно-транспортного цеху», що передбачена Списком №2 розділу ХІІІ підрозділ 2140000а-18455, затвердженим Постановою КМУ від 11.03.1994 №162. Підстави видачі: накази, особова картка, накази з атестації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 затверджений Список № 2 в розділі «Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство» віднесено зокрема, таку професію, як «Слюсарі, електромонтери, електрослюсарі всіх найменувань, зайняті на обслуговуванні, ремонті котельного, турбінного (парогазотурбінного) устаткування, устаткування паливоподавання і пилоприготування, що забезпечують його роботу засобів вимірювання та автоматики» (2140000а-18455.)

Отже, записами у трудовій книжці, підтверджено, що позивач у періоди з 12.02.1990 по 31.03.2002, з 01.04.2002 по 09.04.2002 працював за професією, яка віднесена до Списку №2, що був чинний станом на час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що документами наданими позивачем повністю підтверджується його пільговий стаж у період з 12.02.1990 по 09.04.2002, а тому відмова у зарахуванні вказаного періоду до пільгового стажу за Списком №2 є протиправною.

Щодо періоду роботи з 23.07.1986 по 24.10.1986 суд зазначає таке.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в трудовій книжці НОМЕР_4 ОСОБА_1 наявні записи:

23.07.1986 про прийняття електрозварником в Кураховський котельно-механізовний завод (наказ №148 від 22.07.86),

24.10.1986 про звільнення.

Судом встановлено, що період роботи з 23.07.1986 по 24.10.1986 не зараховано до страхового стажу, оскільки запис про звільнення містить виправлення (рік наказу), чим порушено п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.

Суд зауважує, що на час заповнення трудової книжки в частині спірних періодів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 № 252) (далі Інструкція №162).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" .

Згідно положень пункту 1,13,18 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" (із змінами, далі Постанова № 656) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та службовців. При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації засвідчуються підписом керівника підприємстві, установі, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою. Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яку призначають наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.08.2019 у справі № 654/890/17.

Отже, виправлення у записах в трудовій книжці допущені працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

З огляду на викладене безпідставними є посилання відповідача на недоліки, допущені роботодавцем при оформленні трудової книжки НОМЕР_4 в частині виправлення року при зазначенні реквізитів наказу про звільнення року як підставу у не врахуванні періоду роботи до страхового стажу. В цьому випадку слід зазначити, що колонка 2 «Дата» містить чітко визначені число, місяць та рік звільнення «24.10.1986».

Отже, записами у трудовій книжці, підтверджено страховий стаж позивача за період з 23.07.1986 по 24.10.1986, а тому відмова у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу є протиправною.

Щодо відмови у зарахуванні періодів роботи на території російської федерації з підстав призупинення росією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 суд зазначає таке.

З огляду на ч.ч.1, 2 ст.4 Закону №1058, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії додана трудова книжка НОМЕР_2 та вкладиш до трудової книжки НОМЕР_3 із записами про трудову діяльність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Російської Федерації. Початок періоду робіт «17.12.2007», останній запис про звільнення з посиланням на норми законодавства Російської Федерації - «19.02.2021».

На час роботи позивача на території російської федерації в Україні діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. (далі за текстом - Угода), зобов`язання за якою були взяті дев`ятьма державами-учасницями СНД, серед яких Україна та Російська Федерація.

Згідно зі ст.1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди передбачено, що Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах-учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 р. (ратифікована 11.07.1995 р. та чинна з 11.08.1995 р.), сторонами за якою, серед інших, є Україна та Російська Федерація, трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, оскільки вказана Угода була чинною в періоди роботи позивача (а саме період 2007 - 2021 роки).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні періодів роботи на території російської федерації з підстав призупинення росією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 є безпідставною та протиправною, оскільки позивач працював у російській федерації в той час, коли Україна та російська федерація були державами-учасниками відповідної Угоди (спірні періоди 2007-2021 роки).

Статтею 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу наведених норм вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах пенсійний орган зобов`язаний перевірити, зокрема, чи має заявник стаж відповідний стаж роботи, в т.ч зі шкідливими умовами і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. У разі прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії, Пенсійний фонд повідомляє про це заявника із зазначає причини відмови.

У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв Пенсійний фонд обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку що під час прийняття рішення від 22.11.2023 №83 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не забезпечило всебічний, повний і об`єктивний розгляд всіх поданих позивачем документів, протиправно не зарахувало до пільгового стажу періоди роботи з 12.02.1990 по 09.04.2002, 10.04.2002 по 24.10.2004, до страхового стажу - з 23.07.1986 по 24.10.1986, а також не надало оцінку записам у трудовій книжці НОМЕР_2 від 17.12.2007 та у вкладиші до трудової книжки НОМЕР_3 , що подані заявником до заяви про призначення пенсії на підтвердження стажу роботи на території російської федерації, у зв`язку з чим вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Визначаючи спосіб захисту прав позивача в частині позовних вимог щодо зарахування періодів роботи з 12.02.1990 по 09.04.2002, з 10.04.2002 по 24.10.2004, суд враховує, що в позовних вимогах (пункт 2) позивач просив зобов`язати зарахувати ці періоди роботи до страхового стажу, однак при викладі обґрунтування позовної заяви зазначав про протиправне не врахування їх до «пільгового стажу». Під час розгляду справи судом встановлено, що періоди роботи з 12.02.1990 по 09.04.2002, з 10.04.2002 по 24.10.2004 зараховані до страхового стажу, однак протиправно не враховані до пільгового стажу за Списком №2.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області безпідставно не зараховано до пільгового стажу періоди роботи 12.02.1990 по 09.04.2002, 10.04.2002 по 24.10.2004, до страхового стажу період роботи з 23.07.1986 по 24.10.1986, а періоди роботи на території Російської Федерації після 31.12.1991 взагалі не досліджені та не визначені, суд дійшов висновку, що належним способом захисту є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.11.2023 із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 12.02.1990 по 09.04.2002, з 10.04.2002 по 24.10.2004, до страхового стажу періоду роботи з 23.07.1986 по 24.10.1986, та з урахуванням висновків суду щодо визначення страхового стажу отриманого на території російської федерації після 31.12.1991 згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 17.12.2007 та у вкладиші до трудової книжки НОМЕР_3 .

При обранні способу захисту содом враховані висновки Верхового Суду викладені в постанові від 06.03.2018 по справ №754/14898/15-а (номер в єдиному державному реєстрі судових рішень 72608654).

Позовна вимога про зобов`язання управління зарахувати до страхового стажу періоди роботи на території російської федерації є передчасною та задоволенню не підлягає, оскільки, як зазначено вище, під час прийняття спірного рішення управлінням не визначалися та не досліджувалися періоди роботи позивача на території російської федерації після 31.12.1992, також управлінням не надана оцінка документам, що додані до заяви про призначення пенсії, на підтвердження стажу роботи на території російської федерації після 31.12.1992. В цьому випадку, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області під час повторного розгляду заяви повинно врахувати висновки суду викладені щодо протиправної відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача на території російськовї федерації.

В огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд враховує, що фактично позовні вимоги задоволені, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії визнано протиправним, а вимога про зобов`язання вчинити певні дії є похідною, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22 листопада 2023 року №83.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 20551088, 76018, м.Івано-Франківськ, вул.Січових Стрільців, буд.15) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 16.11.2023 про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 12.02.1990 по 09.04.2002, з 10.04.2002 по 24.10.2004, до страхового стажу періоду роботи з 23.07.1986 по 24.10.1986 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 20551088, 76018, м.Івано-Франківськ, вул.Січових Стрільців, буд.15) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Кошкош