Справа № 600/1493/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Чернівці Справа № 600/1493/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 на суму 7942,35 грн Головного управління ДПС у Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 на суму 754,65 грн Головного управління ДПС у Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 на суму 2320,03 грн Головного управління ДПС у Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 на суму 8763,25 грн Головного управління ДПС У Чернівецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно він є власником об`єктів нежитлової нерухомості, які знаходяться за адресами: вул. Коцюбинського, 3Т - будівля Складу на зерно, загальною площею 407,3 кв.м., яка складається з складу на зерно, навісів, сушки, підсобного приміщення, огорожі та воріт з хвірткою (далі - будівля Т); АДРЕСА_1 - будівля Вагова, загальною площею 38,70 кв.м. (далі - будівля Ф); АДРЕСА_2 , загальною площею 540,8 кв. м. (далі - будівля В).

Враховуючи те, що він є власником об`єктів нерухомого майна, відповідач прийняв оскаржувані податкові повідомлення - рішення, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Прийняті відповідачем оскаржені податкові повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки зазначені об`єкти нежитлової нерухомості необхідно відносити до класу будівлі сільськогосподарського призначення в розумінні п.п. "ж" п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, тому податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на них не повинен нараховуватись та сплачуватись.

Позивач звертає увагу, що відповідно до підпункту "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

На думку позивача, він підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, тому відповідно до підпункту "ж" п.п. 266.2.2 п.п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, будівля Т Складу на зерно, будівля Ф Вагова, будівля В гараж не є об`єктом оподаткування.

Окрім того, позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 на суму 8763,25 грн нараховано не тому суб`єкту, оскільки нежитлова будівля Х, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , площею 449,50 кв.м. кормоцех, йому не належить та являється власністю ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування.

Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на адміністративний позов, в якому просило у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач вказує, що для використання пільги передбаченої п.п. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України будівлі, споруди мають відповідати таким умовам: належність до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; використовуються протягом звітного періоду за призначенням у господарській діяльності; не здані в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання. Письмові докази, які були подані до суду, та на яких ґрунтується позиція позивача не підтверджують факт використання будівлі за призначенням.

Оскільки, дані нежитлові приміщення підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної ділянки на загальних підставах згідно до п. 266.3.2 ст. 266 Податкового кодексу України, відтак ГУ ДПС У Чернівецькій області правомірно сформувало оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Сторони скористалися правом, передбаченим ст. ст. 163, 164 КАС України, та подали до суду заяви по суті.

З`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік як платник податків Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області 12.12.1996, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.10.2022 №2 (а.с. 10).

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД, в тому числі: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві; 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 10).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а також свідоцтвами на право власності підтверджується, що позивач є власником наступних об`єктів нерухомості, а саме:

- нежитлової будівлі, загальною площею 540,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 22/100, реєстраційний номер майна 47868 (гараж);

- нежитлової будівлі, загальною площею 38,70 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 112984 (вагова);

- нежитлової будівлі, загальною площею 407,30 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 113291 (склад на зерно) (а.с. 7, 8, 9, 73-104).

Крім цього, згідно інформаційної довідки № 310479139 від 22.09.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у власності позивача перебувала нежитлова будівля, загальною площа 449,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 112744 (кормоцех). Технічний опис майна: кормоцех літ."А", котельня, літ."а", гараж літ."а1", навіс літ. "Б". Запис про об`єкт нерухомого майна в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 28.11.2022 на підставі п. 45 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 26.10.2011 № 1141. Перенесено до розділу ДРРПНМ з РНО: 245 (а.с. 15). Підставою для погашення запису в реєстрі став договір дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017, згідно якого ОСОБА_1 подарував цей об`єкт нерухомості ОСОБА_3 (а.с. 14).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 91482136 від 07.07.2017, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля; реєстраційний номер об`єкта в РПВН: 112744, загальна площа: 449,50 кв.м., матеріали стін: цегла. Опис майна: кормоцех літ."А", котельня, літ."а", гараж літ."а1", навіс літ. "Б". Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 (а.с. 13).

Матеріалами справи підтверджується, що контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення форми Ф, якими позивачу за 2022 рік визначено суми податкових зобов`язань за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне вiд земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, зокрема:

- № 0-2410 від 22.02.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 7942,35 грн за податковий період 2022 рік за об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 12 на звороті);

- № 0-2410 від 22.02.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 754,65 грн за податковий період 2022 рік за об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12);

- № 0-2410 від 22.02.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 2320,03 грн за податковий період 2022 рік за об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11 на звороті);

- № 0-2410 від 22.02.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 8763,25 грн за податковий період 2022 рік за об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11).

Вказані податкові повідомленні-рішення отримано позивачем 06.03.2023 та не заперечувалося сторонами під час розгляду справи по суті.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно з п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За змістом п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Об`єктами житлової нерухомості є будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, дачні та садові будинки. Будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, а також їх складові частини, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (п.п. 14.1.129, 14.1.129.1 п. 14.1. ст. 14 ПК України)

Відповідно до п.п. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; х) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Отже, ПК України чітко розмежовано об`єкти, що за своїми технічними характеристиками підпадають під визначення об`єктів житлової нерухомості, а також об`єкти нежитлової нерухомості.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів - платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, база оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки визначається на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або оригіналів документів платника податків, які підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна.

За приписами ст. 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Положеннями п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, відповідно до п.п. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, у п.п. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України законодавцем використано правову конструкцію, яка передбачає одночасно дві умови для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме:

1) суб`єкт, який володіє об`єктами нерухомості повинен бути сільськогосподарським товаровиробником;

2) об`єкт нерухомості (будівля, споруда) повинен використовуватись безпосередньо у сільськогосподарській діяльності такого сільськогосподарського товаровиробника.

Поняття ж "сільськогосподарський товаровиробник" визначено п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, згідно з яким це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, застосовується виключно для цілей глави розділу XIV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено вказаним підпунктом.

Отже, до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу XII "Податок на майно".

Відповідно до п. 5.2, 5.3 ст. 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у ст. 1 Закону України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Згідно з абз. 2 ст. 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис виробники сільськогосподарської продукції - це сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Значно змістовнішим є визначення, надане Законом України Про державну підтримку сільського господарства України, згідно з яким сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, основною діяльністю якої є виробництво сільськогосподарської продукції та/або розведення, вирощування, вилов риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробка на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, а також здійснення операцій з її постачання, причому в такій діяльності питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менше 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що товарна сільськогосподарська продукція - це продукція сільськогосподарського виробництва, призначена для реалізації. Товарність сільськогосподарського виробництва прямо пов`язується з виробництвом продукції як товару, тобто кінцевою метою такої діяльності є відчуження сільськогосподарської продукції власного виробництва.

Отже, з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену п. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, суду належить встановити, чи наділений він статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірних нежитлових будівель як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік як платник податків Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області 12.12.1996, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10).

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД, в тому числі: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві; 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Суд зауважує, що у матеріалах справи наявна Реєстраційна інформація сільгоспвиробника з Державного аграрного реєстру, згідно якої позивач є сільгоспвиробником, має у власності 8 земельних ділянок загальною площею 6,18 га; головним джерелом доходу є сільськогосподарська діяльність; здійснює допоміжну діяльність у рослинництві; має у власності корів (а.с. 24).

Відповідно до поданої 23.01.2023 податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2022 рік, позивач у 2022 році здійснював підприємницьку діяльність згідно кодів КВЕД: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві. Фактична чисельність найманий працівників у звітному періоді склала 7 чоловік. За наслідками здійснення господарської діяльності для платника єдиного податку третьої групи, позивач задекларував загальну суму доходу за звітній (податковий) період за ставкою 5% у розмірі 6112718,10 грн та визначив суму податку за ставкою 5% у розмірі 305635,91 грн (а.с. 16-17).

Здійснення позивачем підприємницької діяльності за функціональним призначенням також підтверджується: свідоцтвами про реєстрацію машин; виписками по особовому рахунку позивача про оплату зерна, послуг по збиранню урожаю, договорів про надання сільськогосподарських послуг від 28.09.2022, від 13.07.2022 та додатків до них; акти здачі-прийняття робіт від 29.08.2022, 31.10.2022 (а.с. 25-29, 30, 31, 32, 33, 34, 35-38, 41-46, 47).

Обґрунтовуючи належність досліджуваних об`єктів нерухомості до таких, які не є об`єктами оподаткування в розумінні пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, позивач також звертає увагу суду на характер його господарської діяльності, на логічність процесів використання нерухомого майна, надає фотоілюстрації об`єктів нерухомості, з яких видно, їх приналежність до сільськогосподарської діяльності (а.с. 52 - 54).

Проаналізувавши надані позивачем докази щодо використання в межах сільськогосподарських потреб об`єктів нерухомості, суд зазначає, що вони відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що дає підстави стверджувати про обґрунтованість позиції позивача. Самі по собі об`єкти, а це гараж, вагова та зерносховище, мають досить вузьке функціональне призначення і використовувати їх по-іншому є складно. В гаражі зберігається трактор, в зерносховищі зерно або інші подібні речі, вагова використовується для зважування.

Згідно визначення наведеного в п. 2.27 ст. 2 Закону України Про державну підтримку сільського господарства України державний аграрний реєстр - державна автоматизована інформаційна система збирання, обліку, накопичення, оброблення та надання інформації про виробників сільськогосподарської продукції та сільськогосподарську діяльність, яку вони здійснюють.

Державний аграрний реєстр ведеться за рахунок коштів державного бюджету з метою комплексного інтегрування відомостей про виробників сільськогосподарської продукції, їхні майнові, земельні, екологічні, трудові, фінансово-кредитні та інші права і характеристики.

Державний аграрний реєстр ведеться шляхом добровільного внесення виробниками сільськогосподарської продукції достовірних відомостей про себе та відображення відповідних актуальних відомостей у Державному аграрному реєстрі в порядку його електронної інформаційної взаємодії з іншими державними реєстрами та кадастрами.

Державний аграрний реєстр використовується також для електронної взаємодії між фізичними та юридичними особами, державними органами, органами місцевого самоврядування, центрами надання адміністративних послуг з метою реалізації державної аграрної політики, зокрема в частині надання державної підтримки виробникам сільськогосподарської продукції.

Державний аграрний реєстр є державною власністю, складовою Національного архівного фонду і підлягає довічному зберіганню (ст. 2-2 Закону України Про державну підтримку сільського господарства України).

Судом встановлено, що позивач внесений до Державного аграрного реєстру. Згідно внесеної інформації по сільгоспвиробнику, позивач здійснює діяльність згідно кодів КВЕД: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві (основний); 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. У Державному аграрному реєстрі також містяться відомості про використання позивачем 8 земельних ділянок на правах власності та оренди загальною площею 6,18 га (а.с. 24).

Наявність у позивача вищенаведених земельних ділянок на правах власності підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва сим направо власності.

На переконання суду, сукупність наведених вище обставин та доказів підтверджує здійснення позивачем діяльності з виробництва сільськогосподарської продукції.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є сільгоспвиробником, об`єкти нерухомості використовуються по цільовому призначенню в його діяльності, доказів того, що таки об`єкти здаються позивачем в оренду, лізинг, позичку, немає, а отже такі об`єкти в розумінні пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктами оподаткування податку на нерухоме майно.

При цьому, використання господарських приміщень та споруд, які перебувають у власності позивача, безпосередньо у сільськогосподарській діяльності позивача відповідачем не спростовується. Докази того, що позивач використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності, у справі відсутні.

Водночас, суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у справі № 0340/1905/18 у постанові від 01.10.2019 та у постанові від 17.02.2021 року у справі № 820/3707/17, відповідно до якої пільга, встановлена п.п. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Окрім того, аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові 04.03.2021 у справі № 500/2782/18, а тому суд відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України застосовує її до спірних правовідносин.

Проаналізувавши наведені вище положення законодавства, враховуючи встановлені у справі обставини, оцінивши надані сторонами докази в підтвердження обґрунтування власних доводів, суд дійшов висновку, що позивач здійснює сільськогосподарську діяльність з метою виготовлення сільськогосподарської продукції, має у власності об`єкти нерухомого майна, які використовуються для виробництва та зберігання сільськогосподарської продукції, тому на позивача поширюються положення п.п. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення - рішення форми Ф № 0-2410 від 22.02.2023, № 0-2410 від 22.02.2023 та № 0-2410 від 22.02.2023, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) за податковий період 2022 рік за об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі, які розташовані за адресами: АДРЕСА_4 , відповідач діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття вказаних рішень.

Стосовно правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023, суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 винесено відповідачем протиправно, оскільки нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , не належить йому на праві власності.

Матеріалами справи підтверджено, що 22.02.2023 відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми Ф № 0-2410, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 8763,25 грн за податковий період 2022 рік за об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11).

Наведене нерухоме майно, згідно договору дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017, є власністю ОСОБА_2 , якому за його наявність нараховане податкове зобов`язання (податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 16.03.2023) по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 8763,25 грн за податковий період 2022 рік (а.с. 14, 71).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 91482136 від 07.07.2017 за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля; реєстраційний номер об`єкта в РПВН: 112744, загальна площа: 449,50 кв.м., матеріали стін: цегла. Опис майна: кормоцех літ."А", котельня, літ."а", гараж літ."а1", навіс літ. "Б", адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 . Підстава виникнення права власності: договір дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017 (а.с. 13).

Дослідженням договору дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017, який посвідчений приватним нотаріусом Стророжинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Хоміцькою Н.Г. 07.07.2017 та зареєстрований в реєстрі за № 1254, позивач ОСОБА_1 (дарувальник) подарував ОСОБА_2 (обдарований) нежитлову будівлю; реєстраційний номер об`єкта в РПВН: 112744, загальною площа: 449,50 кв. м., матеріали стін: цегла. Опис майна: кормоцех літ."А", котельня, літ."а", гараж літ."а1", навіс літ. "Б", адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 (а.с. 14).

Суд звертає увагу, що згідно інформаційної довідки № 310479139 від 22.09.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у власності позивача перебувала нежитлова будівля, загальною площа 449,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 112744 (кормоцех). Технічний опис майна: кормоцех літ."А", котельня, літ."а", гараж літ."а1", навіс літ. "Б". Запис про об`єкт нерухомого майна в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 28.11.2022 на підставі п. 45 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 26.10.2011 № 1141. Перенесено до розділу ДРРПНМ з РНО: 245 (а.с. 15). Підставою для погашення запису в реєстрі став договір дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017, згідно якого ОСОБА_1 подарував цей об`єкт нерухомості ОСОБА_3 (а.с. 14).

Отже, позивач не був у 2022 році власником нежитлової будівлі загальною площею 449,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 112744, а отже не може сплачувати за цей об`єкт податок на нерухомість.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 винесено без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття вказаних рішень.

Окрім того, аналогічна позиція щодо даного об`єкту нежитлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 112744, викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2023 у справі № 600/3636/22-а.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач під час розгляду справи по суті довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, натомість відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими позивачу нараховано податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши наведені вище положення законодавства, враховуючи встановлені у справі обставини, оцінивши надані сторонами докази в підтвердження обґрунтування власних доводів, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи відповідача щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд не бере до уваги, оскільки вони спростовується обставинами встановленими під час розгляду справи по суті.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем понесено судові витрати (судовий збір) у розмірі 4293,00 грн (а.с. 4).

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 4293,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 72 - 77, 90, 139, 241, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області № 0-2410 від 22.02.2023.

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області № 0-2410 від 22.02.2023.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області № 0-2410 від 22.02.2023.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області № 0-2410 від 22.02.2023.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) в сумі 4293,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 (Чернівецька область, Чернівецький район, с. Кам`яна, РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200 - А, м. Чернівці, Чернівецька область, код ЄДРПОУ ВП 44057187).

Суддя В.К. Левицький