Справа № 240/3375/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Житомир

справа № 240/3375/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду через систему "Електронний суд" з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 06.02.2024 №71916402;

- скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 06.02.2024 №71916402 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з постановою №71916402 від 06.02.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Корнєєвим М.М. накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (боржника) штраф у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду без поважних причин.

Вказує, що відповідно до змісту чинних норм права, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Зазначає, що відповідач жодним чином не спростував докази та фактичні обставини, а лише безпідставно виніс постанову про накладення штрафу у порядку ст.75 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні, з викликом сторін.

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу, відповідачу та третій особі за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№14740/24), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування відповідач зазначає, що рішення суду не виконане боржником без поважних причин, оскільки пенсія виплачується з обмеженням, а доплата нарахована, проте заборгованість не виплачена стягувачу, що у свою чергу і слугувало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, 13.03.2024 надіслала до суду письмові пояснення, у яких вказує, що у резолютивній частині рішення суду не вказано про необхідність застосування середньомісячного коефіцієнта заробітної плати. Саме тому вважає, що позивачем протиправно здійснено невірний перерахунок пенсії з метою зниження її розміру.

З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача у судовому засіданні 26.03.2024 позовні вимоги підтримав та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Додатково наголошували, що рішення суду виконано відповідно до його резолютивної частини, в рішенні відсутнє зобов"язання щодо здійснення виплати пенсії без обмеження максимальним розміром у разі проведення нового перерахунку пенсії.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд здійснювати розгляд справи без участі його представника.

Третя особа у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових поясненнях.

У ході судового розгляду справи судом заслухано пояснення представників позивача, пояснення третьої особи та оголошено відзив на позовну заяву, поданий відповідачем, досліджено письмові докази, долучені до матеріалів справи, та відповідно до протокольної ухвали суд на місці ухвалив перейти до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 у справі №240/14442/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема:

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.06.2022 з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження максимальним розміром.

Вказане рішення набрало законної сили 06.04.2023, у зв"язку з чим Житомирським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 21.12.2022 у справі №240/14442/22, 17 травня 2023 року видано виконавчий лист.

30 травня 2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Корнєєвим М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71916402 з виконання виконавчого листа №240/14442/22, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 17.05.2023, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.06.2022 з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження максимальним розміром та вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 22.08.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), що на виконання рішення суду у справі №240/14442/22 ОСОБА_1 з 01.06.2022 здійснено перерахунок пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.06.2022 з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимальним розміром.

В результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії становить 24823,60 грн, в тому числі розмір пенсії, обчислений на виконання рішення суду становить 24000 грн (6000 грн х5) х 80%). До пенсії встановлена додаткова пенсія як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи - 773,60 грн та щомісячна цільова грошова допомога - 50 грн.

З 01.08.2023 виплата пенсії здійснюється у розмірі, визначеному на виконання рішення суду. За період з 01.06.2022 по 31.07.2023 нарахована доплата в сумі 83291,2 грн.

06 лютого 2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Корнєєвим М.М. винесено постанову про накладення на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду в адміністративній справі №240/14442/22. У вказаній постанові зазначено, що станом на 06.02.2024 рішення суду невиконане боржником без поважних причин, пенсія виплачується з обмеженням, нарахована сума доплати по рішенню суду не виплачена стягувачу.

Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013, у рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Відтак особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

При цьому суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, і боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф.

Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Перевіряючи наявність підстав для прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 06.02.2024 у ВП №71916402 та застосування до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу за невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 у справі №240/14442/22, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання рішення суду від 21.12.2022 у справі №240/14442/22, здійснило ОСОБА_1 з 01.06.2022 перерахунок пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.06.2022, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимальним розміром.

В результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії з 01.06.2022 становить 24823,60 грн, в тому числі розмір пенсії, обчислений на виконання рішення суду становить 24000 грн (6000 грн х5) х 80%). До пенсії встановлена додаткова пенсія як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи - 773,60 грн та щомісячна цільова грошова допомога - 50 грн.

З 01.08.2023 виплата пенсії здійснюється у розмірі, визначеному на виконання рішення суду. За період з 01.06.2022 по 31.07.2023 нарахована доплата в сумі 83291,2 грн.

Водночас позивач вказує, що при виконанні рішення суду №240/14442/22 допущено арифметичну помилку та розмір пенсії помилково встановлено в сумі 24000 грн (6000 грн х5).

В свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області пояснює, що розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2022 обчислений відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII), з урахуванням вимог пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 №1210 (далі - Порядок №1210), як добуток середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн), із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, визначені починаючи з 2019 року згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 (3764,40грн х 1,17 x 1,11 x 1,11 x 1,14) і становить з 01.03.2022 - 6186,32 грн на індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, з урахуванням відсотку втрати працездатності (80%), визначеного органами медико-соціальної експертизи.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, визначений відповідно до пункту 9-1 Порядку №1210, становить 2,50124 (6500,00 грн - мінімальна заробітна плата на 01.01.2022) х 5 х 12992,56 грн. - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в Україні в цілому, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2021 рік).

Отже розмір пенсії на виконання рішення №240/14442/22 з 01.06.2022 становить 12378,78 грн. (6186,32 грн х 2,50124 x 80%) (а.с.153-157).

Суд наголошує, що за результатами розгляду справи №240/14442/22, у судовому рішенні вирішено питання про безпідставність застосування середньомісячного коефіцієнта заробітної плати, який враховано під час обчислення пенсії, визначеного як частка п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного року на середню заробітну плату (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року та становить 2,90126, оскільки такий розрахунок має бути здійснено у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Отже, під час проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 територіальне управління Пенсійного фонду України не вправі застосовувати середньомісячний коефіцієнт заробітної плати при обрахунку пенсії, з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішенні №240/14442/22, що набрало законної сили.

З огляду на вказане, судом вже вирішено спірні правовідносини між сторонами в межах розгляду справи №240/14442/22, однак Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в порушення, як мотивувальної, так і резолютивної частини рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/1444/22, при здійсненні чергових перерахунків розміру пенсії продовжило застосовувати до пенсії ОСОБА_1 обмеження розміру пенсії, шляхом застосування середньомісячного коефіцієнта заробітної плати з урахуванням формули для обчислення пенсії встановленої Порядку № 1210.

Також судом встановлено, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.08.2022 у справі №240/10848/22 з 03.01.2022 ОСОБА_1 встановлено підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону в розмірі двох мінімальних заробітних плат - 3000 грн. (6500 грн х 2), з 01.10.2022- 13400 грн (6700 грн х 2).

В результаті перерахунку на виконання Рішення №240/14442/22 та з урахуванням рішення №240/10848/22, розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2022 становить 26202,38грн, в тому числі пенсія - 12378,78 грн, підвищення як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 1934 грн.) - 773,60 грн, щомісячна цільова грошова допомога як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи - 50 грн, 13000,00 грн - підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення №240/10848/22 (6500,00 грн.х2), з 01.10.2022 - 26602,38 грн, в тому числі 13400 грн - підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення №240/10848/22 (6700,00 грн х 2) (а.с.134, 149).

Листом від 30.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що з 01.12.2023 виплата пенсії буде здійснюватися у розмірі визначеному на виконання рішення суду №240/14442/23 без обмеження максимальним розміром (а.с. 134 зворот)

Суд зазначає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не виконало в повному обсязі рішення суду від 21.12.2022 у справі №240/14442/22, застосувавши обмеження при нарахуванні розміру пенсії.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що виплата пенсії ОСОБА_1 у розмірі 26602,38 грн, з яких 12378,78 грн - основний розмір пенсії на виконання рішення суду справі №240/14442/22 із застосуванням середньомісячного коефіцієнта заробітної плати та з урахуванням формули для обчислення пенсії встановленої Порядку №1210, здійснено всупереч судовому рішенню у справі №240/14442/22, яким було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити пенсію з 01.06.2022 виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Враховуючи викладені обставини, які підтверджується матеріалами адміністративної справи, суд вважає, що обов`язок щодо повного та належного виконання рішення суду у справі №240/14442/22 у встановлений строк позивачем не виконано, що у свою чергу є самостійною підставою для накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Також щодо іншої підстав накладення штрафу за невиконання рішення суду у справі №240/14442/22 з підстав невиплати стягувачу нарахованої суми доплати по рішенню суду, суд вказує наступне.

Наведені обставини свідчать, що невиконання судового рішення у повному обсязі, ухваленого у справі №240/14442/22, в частині виплати нарахованої доплати пенсії за період з 01.06.2022 по 30.11.2023 в розмірі 113709,24 грн пов`язане виключно з відсутністю фінансування на ці потреби, а не з умисним невиконанням судового рішення зі сторони Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (а.с.134).

Заборгованість з пенсійних виплат за рішеннями суду значно перевищила видатки, передбачені бюджетом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на її погашення.

При цьому, Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 85450386), від 23.04.2020 у справі №560/523/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 88886054) та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 71834551) висловлював правовий висновок, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Саме тому, слід зазначити, що обставини, на які посилається Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в своїй сукупності свідчать, що невиплата заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суд, не зумовлена недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків.

Однак, враховуючи викладені обставини у своїй сукупності, які підтверджуються матеріалами адміністративної справи, а саме здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 всупереч резолютивної частини рішення суду із застосуванням неправомірного обрахунку основного розміру пенсії, суд дійшов висновку, що обов`язок щодо повного та належного виконання рішення суду у справі №240/14442/22 позивачем не виконано та, як наслідок, відсутні підстави для скасування постанов ВП №71916402 про накладення штрафу від 06.02.2024.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи наведене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, буд.7, м.Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (майдан Соборний, 1, м.Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10014, код ЄДРПОУ 43316784), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ), про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням ч.6. ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення складено у повному обсязі 05 квітня 2024 року.

Суддя А.В. Горовенко