Справа № 140/340/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/340/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивача) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача про відмову у зарахуванні усіх періодів трудової діяльності до страхового стажу позивача; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди трудової діяльності з 08 лютого 1979 року по 27 квітня 1979 року, з 28 квітня 1982 року по 13 жовтня 1982 року, з 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року, з 10 березня 1983 року по 23 вересня 1983 року, з 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року та здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 07 лютого 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07 лютого 2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, як одержувач пенсії за віком.

Позивач 03 січня 2023 року звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо зарахування до страхового стажу усіх періодів його трудової діяльності та у відповіді від 18 січня 2023 року ГУ ПФУ у Волинській області зазначено, що при обчисленні тривалості страхового стану не враховано записи трудової книжки, оскільки прізвище, на яке видано згаданий документ, не відповідає даним паспорта.

Вважає таку відповідь неправомірною та такою, що не відповідає дійсності, оскільки відсутні розбіжності між паспортом позивача і його трудовою книжкою, обидва документи видані на ім`я ОСОБА_1 .

Вказує, що 24 лютого 2023 року ОСОБА_1 направив повторну заяву з вимогою надати пояснення, у зв`язку із чим наведені вище періоди не зараховані до страхового стажу.

Відповідач у відповіді від 18 квітня 2023 року зазначив, що при обчисленні тривалості страхового стажу не враховані лише 2 періоди: 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року - архівна довідка №77/06-15 від 02 червня 2021 року видана на ім`я " ОСОБА_2 " та 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року - в архівній довідці №75/06-15 від 02 червня 2021 року наявна невідповідність у даті наказу на прийняття (№33-л від 20 березня 1983 року). Щодо трьох інших періодів інформації не надано.

Луцька районна рада Волинської області 24 листопада 2023 року повторно падала архівні довідки із правильною датою наказу про прийняття на роботу та зазначенням щодо помилки в імені позивача.

ОСОБА_1 28 листопада 2023 року повторно подана заява ГУ ПФУ у Волинській області з вимогою зарахувати до страхового стажу усі періоди трудової діяльності згідно трудової книжки з додатками - оригіналами архівних довідок.

Зазначає, що листом від 13 грудня 2023 року №37432-37034/Л-02/8-0300/23 його повідомлено, що міститься невідповідність у імені позивача та знову описані лише 2 періоди, котрі не зараховані до страхового стажу, незважаючи на те, що згідно поданої архівної довідки розбіжності у наказі про прийняття на роботу № 33-л від 20 березня 1989 року відсутні.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі (арк. спр. 1-4).

Представником відповідача 06 лютого 2024 року подано відзив на позовну заяву №0300-0902-7/7505, який позовних вимог не визнає та зазначає, що до страхового стажу при обчисленні розміру пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) не враховано період з 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року, оскільки в архівній довідці від 02 червня 2021 року №75/06-15 наявна невідповідність у даті наказу на прийняття (від 20 березня 1983 року №33-л).

Крім того, період з 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року не враховано до страхового стажу на підставі архівної довідки від 02 червня 2021 року №77/06-15, оскільки в зазначені довідці вказано, що в наказах на прийом та звільнення, а також книг нарахувань заробітної плати (тобто всіх первинних документах) значиться ім`я « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_3 ».

Зазначає, що вказані періоди не можливо встановити факт належності вказаних довідок позивачу, у зв`язку із чим просив у задоволенні позову відмовити (арк. спр. 32-33)

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 29).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, як одержувач пенсії за віком.

Позивач 03 січня 2023 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області щодо отримання інформації про зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності (арк. спр. 8).

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 18 січня 2023 року №1395-336/А-02/8-0300/23 повідомив ОСОБА_1 , що з 07 лютого 2021 року позивачу призначено пенсію на підставі наданих документів про страховий стаж та заробітну плату. При цьому при обчисленні тривалості страхового стажу не враховано записи трудової книжки, оскільки прізвище, на яке видано згаданий документ, не відповідає даним паспорта (арк. спр. 10-11).

Позивач 24 лютого 2023 року направив повторну заяву з вимогою надати пояснення, незарахування періодів трудової діяльності з 08 лютого 1979 року по 27 квітня 1979 року, з 28 квітня 1982 року по 13 жовтня 1982 року, з 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року, з 10 березня 1983 року по 23 вересня 1983 року, з 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року до страхового стажу.

Відповідачем 18 квітня 2023 року надано відповідь за №9752-6892/Л-02/8-0300/23 в якій зазначив, що на підставі наданих документів не враховано наступні періоди: з 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року - архівна довідка від 02 червня 2021 року №77/06-15 видана на ім`я " ОСОБА_2 " та з 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року - в архівній довідці від 02 червня 2021 року №75/06-15 наявна невідповідність у даті наказу на прийняття (№33-л від 20 березня 1983 року) (арк. спр. 13-14).

Відповідно до архівної довідки від 02 червня 2021 року №77/06-15 «Гр. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду муляра 4 розряду до госпрозрахункової дільниці Луцького житлово-експлуатаційного об`єднання з 21 березня 1989 року згідно наказу № 33-д від 20 березня 1983 року та був звільнений з роботи з 20 червня 1989 ороку згідно наказу № 78-л від 20 червня 1989 року» (арк. спр. 17).

Архівною довідкою від 02 червня 2021 року №77/06-15 вказано «Гр. ОСОБА_4 (так в документах) був прийнятий на посаду муляра 4 розряду до Луцького ремонтно-будівельного управління житлово-експлуатаційного об`єднання з 26 жовтня 1982 року згідно наказу №140 від 26 жовтня 1982 року та був звільнений з роботи з 15 лютого 1983 року згідно наказу №21-л від 15 лютого 1983 року» (арк. спр. 17).

Луцька районна рада Волинської області 24 листопада 2023 року №165/09-23 повторно подала архівні довідки про період роботи ОСОБА_1 , так архівною довідкою від 24 листопада 2023 року №166/09-23 передбачено:

«Гр. ОСОБА_1 (у наказі значиться як ОСОБА_4 ) був прийнятий каменщиком 4 розряду дільниці №3 Луцького ремонтно-будівельного управління ЖЕО з 26 жовтня 1982 року згідно наказу №140-л від 26 жовтня 1982 року.

ОСОБА_1 (у наказі значиться як ОСОБА_4 ) був звільнений з посади каменщика 4 розряду дільниці №3 Луцького ремонтно-будівельного управління ЖЕО з 15 лютого 1983 року згідно наказу №21-л від 15 лютого 1983 року. ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 був прийнятий каменщиком 4 розряду спецдільниці Луцького ремонтно-будівельного управління ЖЕО від 21 березня 1989 року згідно наказу №33-л від 20 березня 1989 року.

ОСОБА_1 був звільнений з посади каменщиком 4 розряду спецдільниці Луцького ремонтно-будівельного управління ЖЕО з 20 червня 1989 року згідно наказу №78-л від 20 червня 1989 року» (арк. спр. 20).

Позивач 28 листопада 2023 року повторно звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області з вимогою зарахувати до страхового стажу усі періоди трудової діяльності згідно трудової книжки з додатками - оригіналами архівних довідок (арк. спр. 9).

У відповідь на вказаний запит відповідач листом від 13 грудня 2023 року №37432-37034/Л-02/8-0300/23 продубльовано підстави відмови, які вказувались у листі-відповіді 18 квітня 2023 року №9752-6892/Л-02/8-0300/23 та додав, що для вирішення питання нарахування до страхового стажу періодів роботи, відповідно до архівних довідок, вважає за доцільне звернутись ОСОБА_1 до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з оригіналами документів (арк. спр. 15-16).

Уважаючи бездіяльність відповідача щодо відмови в зарахуванні усіх періодів трудової діяльності до страхового стажу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV установлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Отже, розмір пенсії за віком залежить від коефіцієнта страхового стажу.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01 січня 2004 року), зокрема, у статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку №637.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (абзац другий пункту 1, пункт 2 Порядку №637).

Згідно із пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до частини третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Спірні правовідносини у справі виникли у зв`язку із незарахуванням ГУ ПФУ у Волинській області до страхового стажу позивача при призначенні пенсії періоди трудової діяльності з 08 лютого 1979 року по 27 квітня 1979 року, з 28 квітня 1982 року по 13 жовтня 1982 року, з 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року, з 10 березня 1983 року по 23 вересня 1983 року, з 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року, що має безпосередній вплив на визначення розміру пенсії (розрахунок коефіцієнта страхового стажу).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162, зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР від 31 березня 1987 року №201) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Пунктом 2.2 глави 2 Інструкції №162 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції №162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню). Записи проводяться арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 глави 2 Інструкції №162).

Отже, обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації.

На сьогодні порядок ведення трудових книжок визначається спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників. Зазначена Інструкція містить такі ж положення щодо внесення записів про трудову діяльність працівника, заповнення яка містить аналогічні положення щодо заповнення трудових книжок, що й попередня Інструкція.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Суд зауважує, що першочергово спірні періоди роботи позивача не було зараховано до страхового стажу через невідповідність зазначення прізвища російською мовою трудовій книжці (« ОСОБА_6 ») і даним паспорта громадянина України українською та російською мовами (« ОСОБА_7 »).

Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , у якій містяться записи щодо та трудової діяльності у спірні періоди, зокрема: з 08 лютого 1979 року по 27 квітня 1979 року позивач працював муляром 3 розряду ремонтно-будівельної ділянки; з 28 квітня 1982 року по 13 жовтня 1982 року муляром 4 розряду; з 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року муляром 4 розряду ділянки 3; з 10 березня 1983 року по 23 вересня 1983 року муляром 4 розряду; з 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року муляром 4 розряду, з посиланням на первинні документи для внесення записів (арк. спр. 21-25).

Суд зауважує, що у розглядуваному випадку записи трудової книжки читабельні та зрозумілі, між собою пов`язані хронологічно, містять реквізити наказів (їх дату та номер) про призначення на посаду та звільнення з посади; записи засвідчені печатками.

З приводу аргументів відповідача про невідповідність зазначення прізвища позивача у трудовій книжці та паспорті суд зазначає, що така невідповідність не може позбавляти права ОСОБА_1 на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним стажу.

На думку суду, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки та заповнення паспорта, а тому неправильний переклад прізвища в паспорті чи в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача.

Щодо неврахування архівних довідок суд зазначає, що не повне зазначення в довідках по-батькові позивача та невідповідність імені, зазначеного в довідці, паспортним даним, що полягає у невірному зазначенні однієї букви, є формальною неточністю та не може бути підставою для виключення таких періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17, від 29 березня 2019 року у справі №548/2056/16-а та від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

При цьому суд зауважує, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці, архівних довідках чи наказах про прийняття/звільнення з роботи щодо даних періодів роботи позивача, відповідачем не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при розрахунку стажу.

Крім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи довідці.

Враховуючи вищенаведене, відмова відповідача у зарахуванні позивачу до страхового стажу періоду роботи з 08 лютого 1979 року по 27 квітня 1979 року, з 28 квітня 1982 року по 13 жовтня 1982 року, з 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року, з 10 березня 1983 року по 23 вересня 1983 року, з 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника (позивача) та архівними довідками про дані періоди. Недостовірності або інших ознак юридичної дефектності таких документів не встановлено, а тому їх належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, а певні формальні неточності, у відповідності до сформованої позиції Верховного Суду, не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів.

За приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому, на думку суду, позовні вимоги зобов`язального характеру щодо ГУ ПФУ у Волинській області також підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 зазначені періоди його та роботи та здійснити йому перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум, з 07 лютого 2021 року.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , шляхом визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови зарахування періодів трудової діяльності з 08 лютого 1979 року по 27 квітня 1979 року, з 28 квітня 1982 року по 13 жовтня 1982 року, з 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року, з 10 березня 1983 року по 23 вересня 1983 року, з 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року до страхового стажу позивача та забезпечення ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 08 лютого 1979 року по 27 квітня 1979 року, з 28 квітня 1982 року по 13 жовтня 1982 року, з 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року, з 10 березня 1983 року по 23 вересня 1983 року, з 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року та здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 07 лютого 2021 року.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1221,20 грн (одна тисяча двісті двадцять одна гривня 20 копійок), сплачений відповідно до фіскального чеку № від 05 січня 2024 року (арк. спр. 5) та зарахований до спеціального фонду державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 37).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови зарахування періодів трудової діяльності з 08 лютого 1979 року по 27 квітня 1979 року, з 28 квітня 1982 року по 13 жовтня 1982 року, з 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року, з 10 березня 1983 року по 23 вересня 1983 року, з 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року до страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 08 лютого 1979 року по 27 квітня 1979 року, з 28 квітня 1982 року по 13 жовтня 1982 року, з 26 жовтня 1982 року по 15 лютого 1983 року, з 10 березня 1983 року по 23 вересня 1983 року, з 21 березня 1989 року по 20 червня 1989 року та здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 07 лютого 2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір в сумі 1221,20 грн (одна тисяча двісті двадцять одна гривня 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович