Справа № 400/1532/24
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 р. № 400/1532/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання протиправним та скасування рішення від 02.02.2024 №69, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до адміністративного суду із вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 02.02.2024 № 69 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування періодів роботи в колгоспі з 1979 до 1989 року, з 1989 до 1992 року, з серпня 1992 до липня 1994 року, починаючи з моменту досягнення пенсійного віку, з 27.11.2023.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу. До страхового стажу не зараховані періоди його роботи у колгоспі згідно із записами у трудовій книжці з 1979 до 1994 року, оскільки відомості про відпрацьовані вихододні не засвідчені печаткою колгоспу або засвідчені печаткою, по відтиску якої неможливо визначити назву колгоспу. Позивач вважає, що зазначені перiоди його роботи в колгоспі неправомiрно та безпiдставно не було включено вiдповiдачем до загального страхового (трудового) стaжу, що надає право на призначення пенсiї за віком.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2024 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач надіслав відзив, позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XІІ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Згідно зі пунктом 2.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи: - з 1979 по 1989, згідно з трудовою книжкою колгоспника № 111 від 23.05.1979 оскільки відомості про встановлені та відпрацьовані вихододні за кожний рік не засвідчені або засвідчені печаткою, по відтиску яких неможливо визнати назву колгоспу; з 1989 по 1992, оскільки відсутній підпис голови колгоспу; з серпня 1992 по липень 1994, оскільки не засвідчені або засвідчені печаткою, по відтиску яких неможливо визнати назву колгоспу, відсутні підпис голови колгоспу та головного бухгалтера. Відтак, страховий стаж позивача на день звернення із заявою про призначення пенсії від 26.01.2024, склав 19 років 02 місяці 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.

Позивач надіслав відповідь на відзив, підтримує позовні вимоги.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

26.01.2024 позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Головне управління ПФУ в Миколаївській області рішенням від 02.02.2024 № 69 відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховані періоди його роботи у колгоспі згідно із записами у трудовій книжці з 1979 до 1994 року, оскільки відомості про відпрацьовані вихододні не засвідчені печаткою колгоспу або засвідчені печаткою, по відтиску якої неможливо визначити назву колгоспу.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з матеріалами справи, страховий стаж позивача становить 19 років 02 місяці 19 днів. До страхового стажу позивача не було зараховано перiод роботи з у колгоспі згідно із записами у трудовій книжці з 1979 до 1994 року, оскільки відомості про відпрацьовані вихододні не засвідчені печаткою колгоспу або засвідчені печаткою, по відтиску якої неможливо визначити назву колгоспу.

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, розповсюдження даної постанови №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження трудового стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Судом встановлено, що у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 міститься запис про роботу позивача у період з 1979 до 1989 року, з 1989 по 1992 року, з 1992 по липень 1994 року у колгоспі ім. ХХІ з`їзду КПРС с. Лишня, колгоспі "Нива", колгоспі "Осиківський".

Крім того, згідно із архівним витягом з Протоколу № 12, 13, 22 засідання правління колгоспу ім. ХХІ з`їзду КПРС с. Лишня від 03.05.2023 № 05-07/36 підтверджується період роботи позивача з 1989 до 1992 року у колгоспі ім. ХХІ з`їзду КПРС с. Лишня, а також з 1992 року переведено позивача на роботу до колгоспу "Осиківський".

Щодо посилання відповідачів на те, що вказаний період роботи не зарахований до страхового стажу, оскільки відомості про встановлені та відпрацьовані вихододні за кожний рік не засвідчені або засвідчені печаткою, по відтиску яких неможливо визнати назву колгоспу, відсутні підписи голови та головного бухгалтера колгоспу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Такий висновок відповідачів є безпідставним, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, доводи відповідача щодо порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 суд не може брати до уваги, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Водночас суд звертає увагу відповідача на те, що право особи на пенсію гарантоване Конституцією і законами України, пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.

Враховуючи викладене, період роботи позивача в колгоспі з 1979 до 1989 року, з 1989 до 1992 року, з серпня 1992 до липня 1994 року протиправно не було зараховано до його страхового стажу під час призначення пенсії за віком.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своєї бездіяльності, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тому для захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 26.01.2024, з урахуванням висновків суду.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1211,20 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 02.02.2024 № 69 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, код 13844159) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період його роботи в колгоспі згідно із записами у трудовій книжці від 23.05.1979 № 111 з 1979 до 1989 року, з 1989 до 1992 року, з серпня 1992 до липня 1994 року та повторно розглянути заяву позивача від 26.01.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн двадцять коп) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 03.04.2024.

Суддя Н.О. Бульба