Справа № 160/1878/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2024 року Справа №160/1878/24
19 січня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/1878/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені та усунути недоліки позовної заяви.
29 січня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка надійшла від позивача в підсистемі «Електронний Суд». До заяви додано уточнену позовну заяву, в якій позивач просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність відмови відповідача-2 у призначенні позивачу пільгової пенсії. Зазначає, що відповідач безпідставно не врахував окремі періоди роботи позивача, в зв`язку з чим необґрунтовано прийшов до висновку про недостатність у позивача пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/1878/24. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
22 лютого 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача-2 в системі «Електронний Суд». Відповідач-2 проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні та зазначає, що загальний страховий стаж позивача складає 34 роки 05 місяців 13 днів, пільговий стаж за Списком №2 12 років 01 місяць 19 днів, тобто позивач не має достатньо пільгового стажу (12 років 06 місяців). Вказує, що вимоги щодо періодів з 17.01.1995 року по 10.10.1999 року, з 14.06.2000 року по 03.11.2005 року, з 21.05.2010 року по 23.05.2012 року є безпідставними, оскільки вони зараховані до пільгового стажу позивача. Щодо періодів роботи позивача з 11.10.1999 року по 13.06.2000 року, з 04.11.2005 року по 20.05.2010 року зазначає, що трудова книжка підтверджує лише загальний трудовий стаж, необхідною умовою для зарахування періоду роботи до пільгового стажу є атестація робочих місць. Вказані періоди не зараховані згідно наказів про проведення атестації робочих місць. Також вказує про наявність у нього дискреційних повноважень.
19 березня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача-1 в системі «Електронний Суд». Відповідач-1 проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні та зазначає, що не був суб`єктом прийняття спірного рішення, повторює доводи відповідача-2. Разом з відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача.
01 квітня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від представника відповідача-1 в системі «Електронний Суд».
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
У вказаному рішенні відповідач-2 констатує, що вік позивача складає 55 років, народився - 04.10.1968 року, страховий стаж позивача складає 34 роки 05 місяць 13 днів, пільговий стаж Список №2 12 років 01 місяців 19 днів, обчислений відповідно довідки про пільговий характер праці «Інтерпайп Дніпропетровський втормет». Право на пенсію заявник набуде за досягнення 56 років.
Вважаючи таке рішення відповідача-2 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з п. «б» ст.13 Закону №1788-XII (в редакції до внесення змін Законом №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Суд констатує тотожність правила на вихід на пенсію згідно п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII та п. 2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV.
Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 (далі Порядок №442), згідно п. 1 якого атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Згідно п. 4 Порядку №442 Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років
Суд зазначає, що первинно в цій справі належить встановити періоди роботи позивача, які не були зараховані до його пільгового стажу при призначенні пенсії.
Позивач заявив позовні вимоги за період з 17.01.1995 року по 23.05.2012 року, в той час як відповідач-2 у відзиві стверджував, що в цьому періоді містяться періоди, які зараховані до пільгового стажу позивача, як містяться і періоди, які не зараховані - з 11.10.1999 року по 13.06.2000 року, з 04.11.2005 року по 20.05.2010 року.
Встановлюючи цю обставину справи суд виходить з відомостей форми РС-право позивача, яка надана відповідачем. З її змісту вбачається, що до пільгового стажу позивача за Списком №2 наразі зараховано (в рамках предмету цього спору, тобто з 17.01.1995 року по 23.05.2012 року) наступні періоди:
1) з 17.01.1995 року по 30.06.1997 року;
2) з 01.07.1997 року по 10.10.1999 року;
3) з 14.06.2000 року по 15.01.2003 року;
4) з 16.01.2003 року по 31.03.2003 року;
5) з 01.04.2003 року по 31.12.2003 року;
6) з 01.01.2004 року по 03.11.2005 року;
7) з 21.05.2010 року по 02.11.2011 року;
8) з 03.11.2011 року по 23.05.2012 року.
Таким чином, до пільгового стажу позивача за Списком №2 наразі не зараховано періоди:
1) з 11.10.1999 року по 13.06.2000 року;
2) з 04.11.2005 року по 20.05.2010 року.
Отже, суд приймає доводи відповідача-2 щодо часткової необґрунтованості позовних вимог в частині визначення незарахованих періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком №2. Відповідно, в задоволенні позовних вимог позивача щодо зарахування до його пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи, які вже зараховані до такого стажу, належить відмовити, оскільки відсутнє порушене право.
В іншій частині позовних вимог судом надається правова оцінка обґрунтованості незарахування цих періодів до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Первинно суд зазначає, що рішення відповідача-2, яке є предметом оскарження, взагалі не містить інформації про незараховані періоди роботи позивача та підстави їх незарахування, що свідчить про його необґрунтованість. Ця обставина є самодостатньою підставою для скасування відповідного рішення, оскільки у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В цій справі відповідач-2 фактично використовує відкладене обґрунтування спірного рішення, що не передбачено законодавством та суперечить вимогам ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2);
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);
добросовісно (п. 5);
розсудливо (п. 6);
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).
Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21.
Стосовно спірних періодів як таких суд зазначає, що за змістом правових позицій відповідачів період з 11.10.1999 року по 13.06.2000 року не зарахований з огляду на відсутність відомостей про атестацію робочого місця у незараховані періоди часу.
Відповідно до трудової книжки позивача від 14.08.1986 року НОМЕР_2 позивача 11.11.1994 року прийнято на виробництво №2 з переробки сталевого та брухту, а звільнено 03.11.2005 року, що також підтверджується пільговою довідкою від 28.09.2023 року №317.
Так, виходячи з наявних матеріалів справи період з 11.10.1999 року по 13.06.2000 року не зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки первинна атестація затверджена наказом від 11.10.1994 року №289 (також підтверджується записом №14 трудової книжки позивача), а наступна наказом від 14.06.2000 року (тобто, пізніше ніж 5 років після первинної атестації). Отже, за період з 11.10.1999 року (закінчення первинної атестації) по 13.06.2000 року (проведення наступної атестації) відомості про атестацію робочого місця відсутні.
Водночас, за змістом п. 4 Порядку №442 відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Отже, спірний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, оскільки позивач не є відповідальною особою за своєчасне проведення атестації його робочого місця, а обставини цієї справи свідчать, що зайнятість позивача в спірний проміжок часу відповідала вимогам для обліку відповідного стажу як пільгового.
Щодо позовних вимог за період з 04.11.2005 року по 20.05.2010 року.
Початкову дату цього періоду (з 04.11.2005 року) виокремлено з огляду на те, що 03.11.2005 року позивача звільнено з посади. Кінцеву дату періоду (20.05.2010 року) виокремлено з огляду на те, що з 21.05.2010 року позивач займав посаду, яка належить до Списку №2 та стосовної якої проведена атестації робочих місць, що підтверджується відомостями пільгової довідки від 28.09.2023 року №317 (з цієї дати розпочав дію наказ про атестацію робочого місця позивача). Тобто, в зазначений проміжок часу (з 04.11.2005 року по 20.05.2010 року) позивач не займав посади, робота на якій дає право на пенсію на пільгових умовах.
Суд зазначає, що позивач частину цього періоду працював на іншому підприємстві, за тією ж професією, що вбачається з його трудової книжки, а 01.10.2008 року (запис №20 трудової книжки позивача) повторно працевлшатований в АТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет».
Пільгової довідки стосовно періодів роботи на інших підприємствах позивачем не надано, записи трудової книжки не містять інформації про характер зайнятості (повний робочий день) та атестацію робочих місць.
Водночас, відповідна інформація міститься у довідці форми ОК-5, яка надана відповідачем.
Положеннями статті 21 Закону №1058-IV передбачено, що органами пенсійного фонду здійснюється персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Персональна електронна картка застрахованої особи повинна містити такі відомості, як ознака особливих умов праці, що дають право на пільги в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 20 Закону №1058-IV реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.
Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування і соціальними та іншими виплатами, передбаченими законодавством, та електронного реєстру листків непрацездатності, порядок організації ведення та надання інформації з якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд.
Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, передбачено, що дооблікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства: про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні.
Постановою Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1 також затверджено форму довідки ОК-5.
Довідка ОК-5 це індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Довідка форми ОК-5 позивача містить інформацію про наявність підстав для обліку спецстажу за кодом ЗПЗ013Б1 - працівника, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідлими і важкими умовами праці, - за Списком №2.
Отже, в ті періоди, за які позивачу обліковано спецстаж як за роботу повний робочий день на посаді, що передбачена Списком №2, позивач має право на зарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу за Списком №2.
Так, стосовно періоду з 04.11.2005 року по 20.05.2010 року пільгова довідка від 28.09.2023 року №317 інформації не містить, однак довідка ОК-5 містить інформацію, яка оцінюється судом наступним чином:
1) 2005 рік 11 місяців 3 дні. Цей період повністю співпадає з вже зарахованим до пільгового стажу роботи позивача самим відповідачем періодом роботи позивача в АТ «Інтерпайм Дніпропетровський втормет». Це також відповідає вимогам розумності, адже в 2005 році позивач працював в двох місцях, лише на одному з них 11 місяців і 3 дні, при цьому за рік (12 місяців) лише один раз можна відпрацювати період 11 місяців і 3 дні).
2) 2008 рік 3 місяці. Згідно трудової книжки позивача до 30.09.2008 року він працював у ТОВ «Інтервтормет», а з 01.10.2008 року у ВАТ «Дніпропетровський втормет». Тобто, період роботи позивача з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року складає 3 місяці, що співпадає з відомостями спецстажу позивача. Отже, виходячи з засади розумності суд констатує, що в 2008 році позивач працював на повний робочий день на посаді за Списком №2: 01.10.2008 року по 31.12.2008 року.
3) 2009 рік 12 місяців. Оскільки весь рік обліковано як спецстаж у довідці форми ОК-5, цей період (з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року), суд констатує, що в цей період позивач на повний робочий день працював за Списком №2.
4) 2010 рік містить розподіл по місяцям. Усі місяці по травень 2010 року включно обліковано в повному обсязі як спецстаж, в зв`язку з чим період за 01.01.2010 року по 20.05.2010 року суд констатує, що в цей період позивач на повний робочий день працював за Списком №2.
За змістом матеріалів справи з 21.05.2010 року відповідач обліковує пільговий стаж позивача, оскільки в наявності наказ про атестації робочих місць від 21.05.2010 року (підтверджується змістом пільгової довідки).
Таким чином, стосовно періоду з 04.11.2005 року по 20.05.2010 року підтвердженою є зайнятість позивача на повний робочий день на посаді за Списком №2 з 01.10.2008 року по 20.05.2010 року.
В свою чергу період роботи з 04.11.2005 року по 30.09.2008 року не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, оскільки за цей період в наявності лише запис в трудовій книжці про працевлаштування газорізником у ТОВ «Інтервтормет» (з 07.11.2005 року).
Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Суд зазначає, що системне тлумачення вищевикладених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що право на пенсію на пільгових умовах передбачає зайнятість на посадах за Списками №1, №2 на повний робочий день, що безпосередньо визначено в п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV.
Трудова книжка, яка була надана позивачем для призначення пенсії, не відображає характеру умов праці, а також зайнятості у шкідливих умовах праці повний робочий день. А довідки, які б підтверджували характер виконуваної позивачем роботи, відсутні.
Суд висновує, що підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому, таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній таких записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі №337/1297/17, ухвалі Касаційного адміністративного суду від 14.04.2020 року №560/3197/19, постанові Верховного Суду від 24.06.2021 року № 216/8709/15-а(2-а/216/17).
Фактично, в цій справі з 04.11.2005 року по 06.11.2005 року позивач не працював (згідно його трудової книжки), а тому не має права на облік цього періоду роботи як пільгового. В свою чергу період з 07.11.2005 року по 30.09.2008 року не може бути зарахований позивачу до його пільгового стажу, оскільки трудова книжка не містить інформацію про зайнятість позивача на пільговій посаді на повний робочий день. Не надано і пільгової довідки з ТОВ «Інтервторпром», відомостей про атестацію відповідного робочого місця. Відсутні відповідні відомості і у довідці форми ОК-5 позивача (що може бути зумовлено неподанням підприємством відповідної інформації у встановленому порядку).
Отже, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за період з 04.11.2005 року по 30.09.2008 року. Суд звертає увагу, що цей період не зараховано позивачу до пільгового стажу за цим позовом. Водночас, позивач має право підтвердити цей період роботи (але з 07.11.2005 року з дня початку роботи) в подальшому, надавши відповідачу відповідні документи. Однак за обставин цієї справи відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи позивача в цей період до його пільгового стажу за Списком №2.
Водночас, попри констатацію судом зайнятості позивача на повний робочий день на посаді за Списком №2 з 01.10.2008 року по 20.05.2010 року згідно довідки ОК-5 право, цей стаж не може бути зарахований позивачу для цілей призначення пільгової пенсії за Списком №2, оскільки відсутні відомості про атестацію робочого місця.
Слід звернути увагу, що згідно трудової книжки позивача з 01.10.2008 року по 20.05.2010 року по підприємству «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» діяв наказ про атестацію від 27.05.2005 року №213, що міститься в матеріалах пенсійної справи, які надані відповідачем-1. Згідно цього наказу атестовано посади у Цеху з комплексної переробки брухту та відходів металу і в залізнодорожньому цеху. В свою чергу в період дії цього наказу про атестацію робочих місць позивач працював у цеху шлакопереробки, посади в якому були атестовані лише згідно наказу про атестацію робочих місць від 21.05.2010 року (виходячи з наданих самим позивачем наказів про атестацію), а згідно наказу про атестацію від 27.05.2005 року (тобто, до 20.05.2010 року) атестовані не були, докази зворотного відсутні в матеріалах пенсійної справи позивача та ним самим до суду не надані.
Отже, судом визнано, що в період з 01.10.2008 року по 20.05.2010 року позивач працював повний робочий день на посадах, які належать до Списку №2, однак ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначає також результати атестації робочих місць, які в цій справі відсутні стосовно періоду роботи позивача з 01.10.2008 року по 20.05.2010 року газорізальником в цеху шлакопереробки.
Суд наголошує на тому, що в цей період позивач працював у АТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет», який і видав пільгову довідку від 28.09.2023 року №317, однак самостійно та свідомо не включив період роботи позивача з 01.10.2008 року по 20.05.2010 року у цього роботодавця до пільгової довідки.
Відповідно, відсутні підстави для зарахування цього періоду роботи до пільгового стажу позивача за Списком №2, оскільки таке зарахування стосується призначення пенсії згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, однак для такого зарахування відсутня одна з умов наявність атестації робочого місця.
В цьому аспекті суд зазначає, що позивач не позбавлений права додаткового звернення до відповідача разом із уточнюючими документами як щодо періоду з 07.11.2005 року по 30.09.2008 року (щодо характеру зайнятості у ТОВ «Інтервтормет), так і щодо періоду з 01.10.2008 року по 20.05.2010 року (щодо атестації посади газозварювальника у цеху шлакопереробки).
В свою чергу в цій праві період з 11.10.1999 року по 13.06.2000 року підлягає зарахуванню, оскільки має місце саме несвоєчасне проведення атестації робочого місця, в той час як стосовно періоду з 01.10.2008 року по 20.05.2010 року йдеться про посаду, яка свідомо не була атестована роботодавцем у наказі від 27.05.2005 року №213, цей же роботодавець не включає відповідний період роботи в складеній ним пільговій довідці.
У постанові Касаційного адміністративного суду від 08.09.2022 року у справі №200/8337/20-а щодо подібних обставин справи вказано:
Натомість у справі № 200/8337/20-а установлено, що на ПрАТ «ММК імені Ілліча» проводилась атестація робочих місць за умовами праці про що свідчать накази ПрАТ «ММК імені Ілліча» від 10 травня 1994 року № 137, від 07 травня 1999 року № 127, від 30 червня 2000 року № 192, відповідно до яких, посада електрика дільниці у виробництві сталі у конвертерному цеху ПрАТ «ММК імені Ілліча» відсутня».
Отже, щодо цього спірного періоду наведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду є нерелевантним.
Визнаний судом в цій справі період з 11.10.1999 року по 13.06.2000 року тривав 8 місяців та 3 дні (згідно форми РС-право).
Відповідно до спірного рішення відповідача у позивача в наявності 12 років 01 місяць 19 днів пільгового стажу, в той час як для призначення за віком на пільгових умовах за Списком №2 вимагається наявність не менше 12 років 6 місяців стажу.
Отже, з урахуванням додатково зарахованого судом пільгового стажу позивача за Списком №2 його загальний розмір складатиме 12 років 09 місяців 22 дні, що перевищує необхідну вимогу для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Наявність віку (55 років) та достатнього страхового стажу 34 роки при 30 необхідних) констатована самим відповідачем-2 у спірному рішенні. Таким чином, позивач відповідає вимогам законодавства для призначення вказаної пенсії.
Враховуючи, зазначене судом вище належним та ефективним способом захисту буде саме скасування рішення відповідача - 2 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, отже в задоволенні позову щодо визнання протиправним дій відповідача-2 відмовити.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Відповідно, наявні достатні підстави для зобов`язання відповідача-1 призначити таку пенсію.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 08.11.2019 року у справі № 227/3208/16-а.
У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.
За обставин цієї справи судом встановлено наявність у позивача права на пільгову пенсію та протиправність рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії позивачу. Відповідно, єдиним правомірним варіантом поведінки суб`єкта владних повноважень за таких обставин є призначення позивачу пенсії. Оскільки в цій справі відповідач-2 розглядав заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності, а позивач перебуває на обліку у відповідача-1, обов`язок зарахування, призначення та виплати пенсії позивачу залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем реєстрації та проживання позивача, в зв`язку з чим ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 26.12.2023 року та від 19.01.2024 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 як суб`єкта владних повноважень, протиправність рішення якого встановлена в ході судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 період роботи з 11.10.1999 року по 13.06.2000 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, з 16.11.2023 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко