Справа № 524/2403/24
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/2403/24
Провадження №2-а/524/69/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про скасування постанови адміністративної комісії у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року до суду в системі "Електронний суд" надійшла вказана адміністративна позовна заява за підписом представника позивача ОСОБА_1 - Зайченка О.В., котрий як адвокат діє без обмеження повноважень на підставі ордеру, серії АН № 1339344 від 19 січня 2024 року, в якому позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 3103 від 22 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 152 КУпАП, а також стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 484,48 грн. і витрати на правничу допомогу у розмірі 3 тис. грн.

В обгрунтування позову зазначалося, що ОСОБА_1 не є власником магазину, розташованого у буд. АДРЕСА_1 , а звідси вважав, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є протиправною.

Ухвалою судді від 25 березня 2024 року було відкрито провадження у справі, залучено сторони, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання, витребувано документи та надано можливість надати відповідачеві відзив на позов.

02 квітня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому вказувалося про незгоду з позовом, повідомлялося про те, що протокол у справі про адміністративне правопорушення було складено стосовно ФОП ОСОБА_1 , проступок мав місце. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

03 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, в якій зазначалося, що приміщення для магазину орендується ФОП ОСОБА_2 у власника нерухомості ФОП ОСОБА_3 , що ОСОБА_1 як ФОП здійснює лише на договірних умовах поставку продукції до магазину.

Сторони у справі не заявляли будь-які клопотання.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У п. 1 ч. 1 ст. 19 згаданого Кодексу України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

У ч. 3 ст. 283 цього Кодексу постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено у ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У статті 152 КУпАП установлено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом достовірно встановлено, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 3103 від 22 лютого 2024 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн., за те, що він, як зазначено у постанові, встановив вивіску над входом до магазину "Одяг та взуття", розташованого у буд. АДРЕСА_1 , без відповідних дозвільних документів, чим порушив вимоги п. 2.7 (14) Правил благоустрою міста Кременчука від 25.05.2021р.

Підставою для розгляду адміністративною комісією справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача став протокол про адміністративне правопорушення за № 3, який було складено 03 січня 2024 року провідним спеціалістом відділу контролю за станом благоустрою управління з питань благоустрою району та організаційної роботи з населенням Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_4 .

У протоколі не було зазначено його місце складання. Протокол було складено в одному примірнику, копія якого була вручена позивачеві. Позивачеві були роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Позивач у протоколі здійснив власноручно записи щодо незгоди з протоколом, що потребує надання правничої допомоги.

Всупереч вимогам ст. 256 КпАП України провідний спеціаліст відділу контролю за станом благоустрою управління з питань благоустрою району та організаційної роботи з населенням Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_4 при складанні протоколу не дотримав вимог вказаної норми щодо оформлення протоколу, зокрема не зазначив про те, кому саме належить приміщення, хто є орендарем приіщення, хто саме є власниклом магазину та хто саме здійснює у цьому приміщенні відповідну підприємницьку діяльність, а також хто саме здійснив правопорушення, зокрема ОСОБА_1 як громадянин та працівник магазину, чи як ФОП, які саме дозвільні документи не були оформлені власниками приміщення та/або магазину, працівниками магазину для встановлення вивіски, що вказували б на вчинення відповідного проступку, відповідальність за вчинення якого встановлена ст. 152 КУпАП, тобто без встановлення та зазначення у протоколі доказів вчинення поставленого позивачеві у вину проступку, без зазначення обставин щодо службового становища позивача та винних дій позивача як фізичної особи або службової особи відповідного підприємства, без перевірки та встановлення обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, що притягається до відповідальності, наявності реальної фактичної матеріальної шкоди, матеріального та сімейного стану позивача. До протоколу були додані лише фотографічне зображення входу до приміщення магазину та вивіски, копія попередження.

Протокол про адміністративне правопорушення було передано у подальшому відповідачу.

Засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо розгляду протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 152 КпАП України було призначено на 22 лютого 2024 року.

Засідання комісії та розгляд протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснювався без розгляду клопотання адвоката Зайченка О.В., без врахування документів наданих позивачем та його представником, без встановлення фактичних обставин та детальної перевірки фактів на які вказував позивач та його представник як у документах наданих комісії, так і суду в додатках до позову та відповіді на відзив відповідача на позов.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення комісією було ухвалено оскаржувана позивачем постанова.

У постанові не вказувалися наслідки невиконання щодо сплати штрафу у добровільному порядку і застосування подвійного розміру штрафу із зазначенням його подвійного розміру згідно ст. 307, 308 КпАП України.

При ухваленні постанови стосовно позивача, адміністративна комісія у порушення вимог ст. ст. 34, 35, 268, 280, 283 КпАП України не забезпечила права позивача на належну його участь в засіданні комісії, захисту, надання правової допомоги, а також не з`ясувала чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, не були перевірені обставини щодо посади позивача у магазині, не були встановлені відповідні докази вчинення проступку, не були вжиті заходи щодо того, чи ОСОБА_4 був в установленому чинним законодавством порядку визнаний уповноваженою особою на складання протоколу за ст. 152 КУпАП, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, адміністративна комісія у постанові зазначила про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за поставлений йому у вину проступок не як службової особи магазину, а як громадянина, хоча у протоколі було ваказано позивача як ФОП.

При ухваленні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, комісія не виконала вимог закону, а саме ст. 34, 35, 251, 256, 268, 280, 283 КпАП України, у зв`язку з чим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що не відповідає закону, порушує права позивача і підлягає скасуванню.

Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Звідси постанову необхідно скасувати та надіслати справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, оскільки цим органом було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а суд відповідно до зазначених норм не уповноважений замість адміністративної комісії розглядати справу про адміністративне правопорушення стосовно позивача по суті.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з наступного.

Позивач при поданні позову в системі "Електронний суд" сплатила судовий збір з понижуючим коефіцієнтом в 0,8 у розмірі 484,48 грн.

18 березня 2020 року ВП ВС у справі за № 543/775/17 відступила від висновку ВСУ, згідно якого за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

У вказаній постанові ВП ВС зазначено, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум в Україні буде складати 3028 грн для працездатних осіб.

Тобто сума судового збору, яка підлягала оплаті позивачем при зверненні до суду з позовом у паперовій формі становила 605,60 грн. (3028 грн. х 0,2), а у порядку у вказаній системі - 484,48 грн. (605,60 грн. х 0,8).

Таким чином відповідно ст. 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача кошти у розмірі 242,24 грн. (484,48 грн. : 2) у повернення сплаченого судового збору, оскільки позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

У відповідності до п. п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 цього Закону України до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

З матеріалів справи постає, що позивач, зокрема у позовній заяві вказував про орієнтовну вартість правничої допомоги у розмірі 3000 грн. До позовної заяви позивачем було додано копії ордеру на надання правничої допомоги адвокатом Зайченко О.В., договору про надання правничої допомоги,який було укладено 19 січня 2024 року між позивачем та його адвокатом. Суд зауважує, що в договорі про надання правничої допомоги чітко обумовлені предмет договору, види правничої допомоги, порядок і умови оплати, строк дії договору та інші умови.

При цьому, суд звертає увагу, що справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними, законодавчим органом надано право судам розглядати такі справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику залучених учасників справи. Так предметом позову в цій справі є оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу 1190 грн.

Крім того, згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга № 31107/96, узагальнив свою минулу практику стосовно угод про виплату адвокату гонорару і сформулював основні положення стосовно таких угод.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№ 2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

У справі «East/West Alliance Limited проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

На підставі встановленого та наведеного, враховуючи, що у поданих позивачем документах не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг у розмірі 3000 грн., та такі розміри витрат на правничу допомогу не є співмірними зі складністю справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача кошти у повернення сплачених витрат на правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Позивач та відповідач не заявляли вимоги щодо відшкодування інших судових витрат.

Позивачеві слід відмовити у задоволенні позову в іншій частині вимог, а саме в частині вимоги про стягнення коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 242,24 грн. (484,48 грн. - 242,24 грн.), витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. (3000 грн. - 500 грн.).

Строк оскарження постанови, який встановлено у ст. 289 КУпАП, позивачем не було пропущено, оскільки позов було подано 04 березня 2024 року у перший робочий день, враховуючи, що 10-й день для оскарження постанови був вихідним днем.

Керуючись ст. 287 - 289 КУпАП, ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 3103 від 22 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.

Надіслати справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП на новий розгляд до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Стягнути з виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (м. Кременчук, пл. Перемоги, буд. № 2, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 242,24 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в частині вимог про стягнення коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 242,24 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05 квітня 2024 року.

Рішення може бути оскаржено до Другого Апеляційного Адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення та підписання (проголошення). Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: