Справа № 460/13534/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/13534/21 пров. № А/857/3311/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р.. Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню (головуючий суддя Друзенко Н.В., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року, що набрало законної сили 27 травня 2022 року, задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій. Визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 :

- здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2013 рік в розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 40% місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;

- здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014-2017 роки в розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;

- здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2013-2017 роки з врахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона нараховується індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;

- здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для оздоровлення за 2013 рік в розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 40% місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;

- здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для оздоровлення за 2014-2017 роки в розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;

- здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2013-2017 роки з врахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона нараховується індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням 35 повних років військової служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення та виплачених сум;

- здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із врахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона нараховується, щомісячної додаткової грошової винагороди, та індексації грошового забезпечення, які отримав ОСОБА_1 під час проходження військової служби за останньою штатною посадою з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

За заявою ОСОБА_1 04 жовтня 2022 року у справі №460/13534/21 видано вісім виконавчих листів, в тому числі виконавчий лист №8 про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із врахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона нараховується, щомісячної додаткової грошової винагороди, та індексації грошового забезпечення, які отримав ОСОБА_1 під час проходження військової служби за останньою штатною посадою з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

04.12.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73478132 з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

29.12.2023 Військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року виконавчий лист Рівненського окружного адміністративного суду №8, виданий 04 жовтня 2022 року в справі №460/13534/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із врахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона нараховується, щомісячної додаткової грошової винагороди, та індексації грошового забезпечення, які отримав ОСОБА_1 під час проходження військової служби за останньою штатною посадою з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги), - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким, відмовити військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа №8 таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі зазначає, ухвалою суду першої інстанції від 11.01.2024 заяву в/ч НОМЕР_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню призначити до судового розгляду на 19.01.2024 о 09:30 год.

Оскільки позивач не міг прибути до суду 19.01.2024, тому подав заперечення на заяву в/ч НОМЕР_1 , просив відмовити, та здійснити розгляд справи без участі позивача, тобто 19.01.2024.

Проте, судом без винесення відповідної ухвали суду, було перенесено судове засідання на 22.01.2024, без залучення позивача, в обхід позивача, та не доведено взагалі, чим було позбавлено позивача спростувати твердження відповідача, які надавались додатково лише суду 22.01.2024.

Вважає, що таке порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення.

05.12.2023 у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №460/9772/20 судом наголошено саме цьому відповідачу, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що станом на час виконання рішення постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження були винесені, не оскаржувалися та є чинними, а відтак відсутні підстави для визнання виконавчого документу, а саме виконавчих листів виданих 20.02.2022 у справі № 460/9772/20 таким, що не підлягають виконанню.

А відтак заява відповідача про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню.

Проте, в/ч НОМЕР_1 ігнорує висновки викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 у справі №460/9772/20, одразу після відкриття виконавчого провадження постановою від 04.12.2023 ВП №73478132, не надавши жодних пояснень до органу державної виконавчої служби, знову звертається до суду.

Суд 1-ї інстанції також ігнорує висновки апеляційного суду, та надається оцінка усім виконавчим листам, які не є предметом спору.

В ухвалі суду від 22.01.2024 вказано, що відповідач добровільно та в повній мірі виконав судове рішення у справі №460/13534/21, що доводиться долученими довідками-розрахунками, тобто наданими лише суду 22.01.2024 зокрема і:

одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням 35 повних років військової служби, із врахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона нараховується, щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, які отримав позивач під час проходження військової служби за останньою штатною посадою з урахуванням раніше виплаченої суми.

Однак, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.11.2021 у справі №460/13534/21, яке набрало законної сили 27.05.2022 позов задоволено.

Судом серед інших задоволених позовних вимог:

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням 35 повних років військової служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення та виплачених сум.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із врахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона нараховується, щомісячної додаткової грошової винагороди, та індексації грошового забезпечення, які отримав позивач під час проходження військової служби за останньою штатною посадою з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Суд 1-ї інстанції встановив, одноразова грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням 35 повних років військової служби, із врахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона нараховується, щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, які отримав позивач під час проходження військової служби за останньою штатною посадою з урахуванням раніше виплаченої суми - нараховано та виплачено, що не відповідає дійсності.

Однак, згідно наданої відповідачем довідки - розрахунку від 06.11.2023 №36/1243 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, вбачається:

враховано 35 повних років військової служби, тобто враховано різницю - 2 повні роки військової служби, оскільки при звільнені обраховано за 33 роки.

визначено індексацію грошового забезпечення в розмірі - 0,00 грн.

щомісячна додаткова грошова винагорода - відсутня, що слід рахувати як 0,00 грн., отже висновки суду 1-ї інстанції не відповідають обставинам справи, судові рішення у справі №460/13534/21 виконані частково.

Грошові кошти в розмірі - 59293,70 грн., позивачу які були виплачені не свідчать про повне виконання судових рішень у справі №460/13534/21, при цьому відсутня щомісячна додаткова грошова винагорода в обрахунку одноразової допомоги при звільненні.

Звертає увагу, що відповідач до органу державної виконавчої служби не звертається, та постанову від 04.12.2023 ВП №73478132 - не оскаржує, на чому уже було наголошено у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 у справі №460/9772/20 саме цьому відповідачу в/ч НОМЕР_1 .

Отже, висновки суду 1-ї інстанції є необґрунтованими, та передчасними.

Судом 1-ї інстанції в ухвалі від 22.01.2024, окремо зауважено, що позивач звертався до суду 14.06.2022 про стягнення середнього заробітку за час затримки вказав, що остаточний розрахунок з ним проведено 09.06.2022, що було предметом спору у справі №460/18519/22, якими нібито підтверджується законність обрахунку.

Дані твердження суду 1-ї інстанції є необґрунтованими.

Так, в межах справи №460/18519/22 не досліджувалось правильність розрахунків видів грошового забезпечення, які зобов`язав суд перерахувати в межах справи №460/13534/21, дані обрахунки могли бути перевірені лише в межах справи №460/13534/21 в порядку ст.382, 383 КАСУ.

Позивач, отримавши кошти, негайно звернувся до суду, оскільки встановлено позивачу місячний строк звернення до суду щодо стягнення середнього заробітку за час затримки, та лише в подальшому почав розбиратись, яким чином відповідач нарахував грошове забезпечення по справі №460/13534/21, інакше був би позбавлений у доступі до суду через пропуск строку звернення.

Суд може визнати виконавчі документи такими, що не підлягають виконанню, якщо обов`язок боржника дійсно відсутній, проте на даний час виконавче провадження відкрито, визначення чи є обов`язок у боржника чи відсутній здійснюється у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач не надавши жодних пояснень до органу державної виконавчої служби, проте звернувся до суду

Згідно ч.2 ст.374 КАСУ, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно ч.4 ст.372 КАСУ примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом є зокрема Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-УПІ).

Згідно з ч.1 ст.373 КАСУ виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.373 КАСУ, п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-УШвиконавчий лист є виконавчим документом.

Аналіз норм КАСУ та Закону №1404-УПІ вказує на те, що добровільним є виконання рішення суду, здійснене до відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, виданого судом (зокрема, виконавчого листа).

Вказаний Закон встановлює певний порядок вчинення виконавчих дій та не надає державному виконавцю права вільного розсуду визначати доцільно чи недоцільно вживати їх взагалі, а тому він зобов`язаний вчиняти всіх необхідних заходів для повного та своєчасного виконання рішення суду відповідно до закону, а не крізь призму суб`єктивного сприйняття доцільності вирішувати питання чи здійснювати виконання за виконавчим документом чи ні, про що наголошено в постанові Верховного Суду від 17.09.2021 у справі №905/2999/17.

Вважає, що суд першої інстанції не повністю встановив обставини справи, що свідчить про формальний розгляд справи в цілому, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з долучених довідок-розрахунків вбачається, що ОСОБА_1 нараховано та виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2013 рік в розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 40% місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум; нараховано та виплачено ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2014-2017 роки в розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум; нараховано та виплачено ОСОБА_1 грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2013-2017 роки з врахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона нараховується індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум; нараховано та виплачено ОСОБА_1 матеріальну допомогу для оздоровлення за 2013 рік в розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 40% місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум; нараховано та виплачено ОСОБА_1 матеріальну допомогу для оздоровлення за 2014-2017 роки в розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум; нараховано та виплачено ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2013-2017 роки з врахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона нараховується індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум; нараховано та виплачено ОСОБА_1 суми матеріальної допомоги за 2017 рік та одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням 35 повних років військової служби, із врахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона нараховується, щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, які отримав ОСОБА_1 під час проходження військової служби за останньою штатною посадою з урахуванням раніше виплаченої суми.

Усі донараховані ОСОБА_1 суми були зараховані на його картковий рахунок 07 червня 2022 року, що підтверджено наданими стороною відповідача доказами (платіжне доручення №929 від 07.06.2022 та відомість про зарахування).

З огляд у на це, суд першої інстанції підставно вважав, що військова частина НОМЕР_1 добровільно та в повній мірі виконала судове рішення у справі №460/13534/21 в десятиденний строк з дня набрання ним законної сили, тобто виконала судове рішення зобов`язального характеру ще до моменту видачі у даній справі виконавчих листів.

При цьому, суд також слушно зауважив, що звертаючись 14 червня 2022 року до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ОСОБА_1 вказав, що остаточний розрахунок з ним проведено саме 09 червня 2022 року. Судовим рішенням у справі №460/18519/22 від 09.09.2022 констатовано, що мотивуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 зазначав, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ; наказом №224 від 05.05.2018 - звільнений з військової служби у запас; наказом №120 від 26.05.2018 - виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. У день виключення зі списків особового складу частини не був проведений повний розрахунок, а саме: не виплачено в належних розмірах матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову допомогу для оздоровлення та одноразову грошову допомогу, передбачену ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що підтверджується рішенням суду по справі №460/13534/21. Названі вище складові грошового забезпечення в належних розмірах позивач отримав лише 09.06.2022.

Вказана обставина додатково підтверджує, що рішення суду по даній справі №460/13534/21 в повній мірі виконано 09 червня 2022 року і таке виконання прийнято ОСОБА_1 як належне, без будь-яких зауважень.

Оскільки, згідно статті 374 КАС України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню при цьому суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, то зважаючи на вище викладене, а саме, що військова частина НОМЕР_1 в повному обсязі виконала судове рішення у справі №460/13534/21 - 07 червня 2022 року, суд першої інстанції правильно вважав, що виконавчі листи у цій справі 04 жовтня 2022 року були видані помилково, бо на момент видачі у даній справі виконавчих листів, обов`язок у боржника вже був відсутній у зв`язку з добровільним виконанням військовою частиною НОМЕР_1 судового рішення зобов`язального характеру в повному обсязі.

Також, колегія судів зазначає, що твердження апелянта про розгляд справи за його відсутності, як підставу для скасування судового рішення, не заслуговують на увагу, оскільки він сам просив(а.с.120-122) здіснити розгляд заяви відповідача за його відсутності.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КАС України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала відповідає обставинам справи і нормам процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню по справі №460/13534/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді А.Р. Курилець

З.М. Матковська

повний текст складено 04.04.2024