Справа № 580/2546/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01 квітня 2024 року справа № 580/2546/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

12.03.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не застосуванні п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) в редакції, чинній з 29.01.2020, при обчисленні йому у період з 29.01.2020 до дня виключення зі списків особового складу включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до вказаної вище постанови КМУ;

зобов`язання відповідача провести перерахунок та доплатити йому за період з 29.01.2020 року до дня виключення зі списків особового складу включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 Постанови №704 в редакції, чинній з 29.01.2020, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, Законом України від 15.12.2020 №1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, Законом України від 02.12.2021 № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Додатково просив звільнити його від сплати судового збору та справу розглядати у порядку письмового провадження.

Обґрунтовуючи зазначив, що проходив військову службу та перебував на фінансовому забезпеченні у відповідача з 11.08.2018 до 12.10.2021, та на сьогодні виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Грошове забезпечення за вказаний вище період служби відповідач виплатив невірно. Вважає, що такі дії відповідача суперечать нормам чинного законодавства, оскільки через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у нього виникли підстави для встановлення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 вказаної вище Постанови КМУ.

Ознайомившись із матеріалами позову, виявлено недоліки позовної заяви, які перешкоджають відкриттю провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою від 18 березня 2024 року суд залишив її без руху.

26.03.2024 на адресу суду надійшла заява вх.№ 154398/24 представника позивача адвоката Дубка С.М., в якій просив відкрити провадження у справі (далі Заява). Обґрунтовуючи зазначив, що про складові грошового забезпечення, яке нараховувалось та виплачувалось позивачу відповідач повідомив у березні 2024 року у відповідь на адвокатський запит. Оскільки тримісячний строк з моменту одержання письмового повідомлення від відповідача про грошове забезпечення позивача не сплинув, просив відкрити провадження у справі. Посилався на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2023 у справі №240/29466/23 та просив врахувати, що позивач на даний час проходить військову службу, що також унеможливлювало вчасне звернення до суду за захистом своїх прав.

Оцінивши доводи Заяви, суд дійшов висновку, що виявлені судом недоліки позову не усунені, наявні перешкоди для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас у ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Тобто, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Неоднаковий підхід до обчислення процесуального строку звернення до суду для осіб, які звертаюся в один проміжок часу з аналогічним предметом спору до того ж відповідача, свідчитиме про дискримінаційний та упереджений розгляд справи, що в умовах справедливого судочинства не допустиме.

Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.02.2024 №3/10 підтверджується, що позивач проходив військову службу в нього з 11.08.2018 до 12.10.2021.

Отже, про всі складові розрахунку при звільненні позивач міг дізнатися під час ознайомлення з відповідним наказом і оспорити їх до суду протягом 3 місяців з дати ознайомлення з цим наказом.

Отримуючи заробітну плату (грошове забезпечення) за період з 29.01.2020 до дня виключення зі списків особового складу, а саме до 12.10.2021 протягом 3 місяців з дати отримання позивач мав право звернутися з позовом щодо вірного його розрахунку.

Із листа відповідача від 09.02.2024 №1021/7/333 суд у становив, що представник позивача адвокат Дубок О.В. звертався до нього щодо надання інформації про позивача. У позовній заяві зазначив, що з відповідним адвокатським запитом звернувся у січні 2024 року. Доказів звернення раніше вказаної дати не додані Отже, лише з січня 2024 року позивач через свого представника почав вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за вказаний вище період. До вказаної дати позивач не вчиняв дій щодо реалізації свого права на отримання зазначеного вище грошового забезпечення. Таким чином не врахував, що обчислення процесуальних строків відбувається не лише з часу, коди дізнався, а й коли міг дізнатися про порушення своїх прав.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду зі вказаним вище позовом та обов`язку надати суду заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності тому причин і надати докази. Представник позивача та позивач у Заяві не вказали жодного аргументу щодо поважності причин пропущеного строку на звернення до суду. Натомість її зміст полягає виключно в не погодженні з висновками суду та власне помилкове твердження представника позивача, що строк звернення до суду позивач не пропустив.

Посилання представника позивача на проходження останнім військової служби не враховані судом, оскільки відсутні належні, достовірні та допустимі докази наявності перешкод у зверненні до адміністративного суду зі вказаним позовом, у т.ч. доказів щодо залучення позивача до участі у бойових діях чи інших заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ. Посилання на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2023 у справі №240/29466/23 також не враховано, оскільки вона стосується інших правовідносин та учасників, не має преюдиційного значення відповідно до ст.78 КАС України.

Зважаючи на проміжок часу, якого стосується предмет спору, тримісячний строк звернення до суду пропущено. Оскільки поважних причин позивач та його представник не вказує та матеріали позову не містять доказів наявності таких обставин, підстави для задоволення Заяви відсутні.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві,. Згідно ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України), за умови усунення вказаних підстав для її повернення. Оскільки недоліки позову не усунені, наявні підстави повернути позивачу позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ Про судовий збір (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Оскільки відсутні докази понесення судових витрат позивачем, відсутні підстави для їх повернення.

Керуючись ст.ст.2-20, 121, 160-161, 169, 237, 241-246, 255, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити повністю у задоволенні Заяви вх. від 26.03.2024 №15439/24 адвоката Дубка С.М від імені ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду.

Повернути його позовну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали, позовну заяву та додані до неї документи направити ОСОБА_1 .

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Анжеліка БАБИЧ