Справа № 160/7437/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
02 квітня 2024 р.Справа №160/7437/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
за участі секретаря судового засідання Емріх Ю.П.
представника позивача не з`явився (повідомлений належним чином)
представника відповідача ОСОБА_1
21 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою з уточненими позовними вимогами, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 22.01.2024 року №947 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку;
Ухвалою від 22 березня 2024 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
22.03.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, у якій просить:
26 березня 2024 року Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову за ухвалою від 25 березня 2024 року № 160/7437/24, у якому просить скасувати заходи забезпечення позову, прийняті ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі №160/7437/24, які обґрунтував відсутністю законодавчих підстав вважати, що зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування унеможливлює подальшу реєстрацію цих документів податкової звітності, та помлковістю висновків суду, викладеній в ухвалі.
На думку відповідача, вжиття заходів забезпечення позову щодо зупинення рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості та внесення до журналу ризикових платників фактично вирішує спір по суті, що суперечить меті застосування норми ст 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач подав заперечення на заяву про скасування заходів забезпечення позову, в яких зазначив, що забезпечення позову визначеним позивачем способом не позбавляє відповідача в подальшому можливості здійснювати перевірку окремо поданих податкових накладних/розрахунків коригування, тобто реалізувати свої контролюючі функції за наявності обґрунтованих сумнівів щодо певної господарської діяльності.
Через оскаржуване рішення відбувається штучне блокування діяльності позивача, наслідком якого є заподіяння збитків компанії у величезному розмірі, який взагалі є неспівмірними з будь-якими наслідками.
В судовому засіданні представник відповідача просив заяву про скасування заходів забезпечення задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Розглядаючи клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд встановив таке.
Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.
Відповідно до частин 5, 8 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Порядок скасування заходів забезпечення позову визначений ст. 157 КАС України.
Відповідно до частин 1, 3 вказаної норми встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
Згідно із ч. 5 ст. 157 КАС України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Із аналізу процесуальних норм, які регулюють інститут забезпечення адміністративного позову, слідує, що скасування заходів забезпечення позову можливе, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі, або відпадуть підстави, які зумовили вжиття судом таких заходів.
Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. Правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.
Натомість скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. У цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону, зокрема, були відсутні підстави для забезпечення позову.
Суд зауважує, що КАС України не наводить підстав для скасування заходів забезпечення, однак, зважаючи на наведені норми в сукупності, такими слід вважати наявність обставин, котрі засвідчують відсутність тих підстав для забезпечення позову, які визначені у ст. 150 КАС України.
Зокрема підставою для скасування вижитих судом заходів забезпечення позову можуть бути обставини, які не були відомі суду та існували на момент винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, або які вказують на зміну умов, що існували на момент вжиття таких заходів.
Отже, на вмотивоване клопотання учасника справи, за доведення відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, раніше застосовані заходи забезпечення можуть бути скасовані.
Забезпечуючи позов ухвалою від 25 березня 2024 року суд виходив з того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення заподіяна позивачу шкода внаслідок зупинення господарської діяльності товариства буде значно більшою, ніж у випадку не вжиття таких заходів забезпечення позову, оскільки відновлення ділових зв`язків та нормалізація ведення господарської діяльності з урахуванням введення на усій території України правового режиму воєнного стану зумовить погіршення умов ведення бізнесу, може призвести до значних зусиль та витрат з боку позивача, в той же час відповідачу не буде завдано жодної шкоди чи порушення суспільного інтересу.
Судом встановлено наявність очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам позивача, неможливості чи ускладнення їх захисту у разі задоволення позову без вжиття заходів забезпечення позову.
Наведене вище, на думку суду, свідчило про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що було самостійною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
З аналізу поданого представником контролюючого органу клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд зауважує, що матеріали такого клопотання не містять жодного належного доказу, який свідчить про те, що відпали ті обставини, які були підставою для прийняття судом ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, так як ті обставини, на які посилається заявник існували на момент постановлення такої ухвали.
Застосовані заходи покликані забезпечити ефективність судочинства та гарантувати незмінність правовідносин, які існували до прийняття оскаржуваних рішень, враховуючи можливість протиправності таких рішень та порушення ними прав та інтересів платника податків - позивача.
В контексті вказаного, суд зазначає, що наведені заявником аргументи не стосуються питання усунення підстав, за яких заходи забезпечення позову були застосовані, а зазначені обставини існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову, отже зазначене фактично свідчить про незгоду Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків із заходами забезпечення позову, застосованими ухвалою суду від 25 березня 2024 року, по суті.
Суд також зазначає, що практика Верховного Суду, на яку покликається відповідач у своєму клопотанні, не може бути застосованою у спірному випадку, оскільки суд першої інстанції не може скасувати свою ухвалу по суті з мотивів, наведеній у такій практиці Верховного Суду.
Суд зазначає, що ті обставини, які були підставою та мотивацією для прийняття судом рішення про вжиття заходів забезпечення позову в цій адміністративній справі не зникли та не зазнали істотних змін, а скасування заходів забезпечення адміністративного позову за своїм змістом не може бути запереченням проти ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, яка підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Виходячи з викладеного вище в сукупності, суд робить висновок, що подане представником Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків клопотання про скасування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 157, 243, 248, 256 КАС України, суд
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 03.04.2024 року.

Суддя С.В. Ніколайчук