Справа № 560/1263/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1263/24
РІШЕННЯ

іменем України

03 квітня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 №314 від 10.11.2023 в частині виплати коштів військовослужбовця ОСОБА_4 218866,20 гривень матері його сина, ОСОБА_5 , - ОСОБА_3 , без урахування права на цю виплату неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , яка проживає з її матір`ю - ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди померлого військовослужбовця ОСОБА_4 у розмірі 109433,10 грн ОСОБА_1 , законному представнику неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у наказі військової частини НОМЕР_1 №314 від 10.11.2023 не враховано право неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , матір`ю якої є позивач, на неотримані кошти батька неповнолітньої, померлого військовослужбовця ОСОБА_4 . Вважає, що порушені права неповнолітньої ОСОБА_2 мають бути поновлені у судовому порядку. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 26.01.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 .

Ухвалою від 15.02.2024 суд продовжив військовій частині НОМЕР_1 процесуальний строк для надання відзиву у справі №560/1263/24 на 15 днів з дня отримання ухвали.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що військова частина НОМЕР_1 на дату видання, спірного на думку позивача, наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №314 від 10.11.2023 року, підготовки відомостей на виплату коштів грошового забезпечення загиблого військовослужбовця та передачі їх до військової частини НОМЕР_3 , та виплати останньою 18.11.2023 року таких коштів, не мала відомостей про наявність у загиблого військовослужбовця - молодшого сержанта ОСОБА_6 інших членів сім`ї - колишньої дружини ОСОБА_1 та неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , відповідні запити від Позивача та РЦТК та СП на дату видання вищевказаного наказу до військової частини НОМЕР_1 не надходили. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №314 від 10.11.2023 року у чинній редакції виданий правомірно, у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством України. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача подав до суду клопотання про залучення як співвідповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) та ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), з метою встановлення всіх обставин справи.

Дослідивши клопотання відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до положень ч.4 ст.48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Таким чином, суд зауважує, що правом на подання заяви про залучення співвідповідача наділений лише позивач.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що позовні вимоги стосуються лише військової частини НОМЕР_6 , суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення як співвідповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) та ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 , належним чином повідомлена про розгляд справи, пояснень чи інших документів до суду не подала.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

12.08.2023 року молодший сержант ОСОБА_4 загинув під час бойових дій у ході виконання обов`язків військової служби та здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України (під час захисту Батьківщини). Військовою частиною НОМЕР_1 було у встановленому порядку подано до ІНФОРМАЦІЯ_4 (за місцем військового обліку та призову військовослужбовця) сповіщення про загибель №39 від 13.08.2023 року.

У картці опитувальнику військовослужбовця зазначено у графі "Телефон контактної особи сповіщення, адреса" - ОСОБА_7 , дружина, номер телефону та адреса.

Військова частина НОМЕР_1 отримала пакет документів від ІНФОРМАЦІЯ_5 (за вих. 1/60 від 29.09.2023 - запит на отримання документів по молодшому сержанту ОСОБА_6 та за вих. №1/66 від 30.09.2023 року - документи для виплати належного, але не отриманого на момент загибелі військовослужбовця грошового забезпечення на ОСОБА_3 , як законного представника сина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), батьком якого є молодший сержант ОСОБА_6 ).

ІНФОРМАЦІЯ_7 за вих. №1/66 від 30.09.2023 року було подано наступні документи:

- Заява на виплату грошового забезпечення від імені ОСОБА_3 ;

- Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 ;

- Довідка про поховання ОСОБА_4 ;

- Копія паспорту та РНОКПП ОСОБА_3 ;

- Свідоцтво про народження ОСОБА_5 (сина загиблого військовослужбовця);

- Витяг із Державного реєстру актів цивільного стану на громадян про смерть для

- отримання допомоги на поховання;

- Довідка за реквізитами.

У заяві на отримання грошового забезпечення ОСОБА_3 , серед іншого було зазначено: "У випадку якщо, я не єдиний(на) хто має право на отримання зазначених коштів зобов`язуюсь особисто (без участі військової частини НОМЕР_1 ) вирішити дане питання з новим заявником в межах чинного законодавства."

На підставі матеріалів службового розслідування (Акту службового розслідування №489 від 14.10.2023 року, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) "Про результати службового розслідування" №194-ОД від 14.10.2023), а також витягу з наказу про виключення зі списків військової частини №314 від 10.11.2023 року та виплати грошового забезпечення (та його складових - додаткової винагороди на період воєнного стану, матеріальної допомоги, допомоги на поховання) №314 від 10.11.2023 року, фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 було проведено розрахунок сум виплат, відповідно до вимог наказу МОУ №260 від 07.06.2018 року (зі змінами), постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами), та підготовлена відомість зі справою на виплату, яка була передана до військової НОМЕР_3 , як розпоряднику бюджетних коштів (на фінансовому забезпечені якої перебуває військова частина НОМЕР_1 ) встановленим порядком для проведення виплати.

18.11.2023 року виплата належного, але не отриманого на момент загибелі грошового забезпечення загиблого військовослужбовця, проведена на рахунок ОСОБА_3 (третьої особи), законного представника (опікуна) неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , мати якого ОСОБА_3 , батько ОСОБА_4 , а саме:

- допомога на поховання в розмірі 12 945 грн;

- грошове забезпечення за серпень 2023 року в розмірі 23949 грн 23 коп.;

- матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 23949 грн 23 коп.;

- додаткова винагорода за період з 06 липня 2023 року по 27 липня 2023 року в розмірі 70967 грн 74 коп. та за період з 01 серпня 2023 року по 31 серпня 2023 року в розмірі 100000 грн.

25.11.2023 року (вх. 537 від 25.11.2023 року) засобами фельд`єгерського поштового зв`язку до військової частини НОМЕР_1 надійшов пакет документів від ІНФОРМАЦІЯ_8 (за вих. №10132/9 від 09.11.2023 року) для виплати належного, але не отриманого на момент загибелі військовослужбовця, грошового забезпечення ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої дитини молодшого сержанта ОСОБА_8 - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). На конверті пакету документів ІНФОРМАЦІЯ_8 (за вих. №10132/9 від 09.11.2023 року) зазначено штамп військової частини НОМЕР_7 - частини фельд`єгерського зв`язку та вказано дату отримання - 17.11.2023 року, тобто, 17.11.2023 року вказаний пакет документів було відправлено від ІНФОРМАЦІЯ_8 до засобів поштового зв`язку - частини фельд`єгерського зв`язку), та в подальшому доставлено до військової частини НОМЕР_1 25.11.2023 року (вх. 537 від 25.11.2023 року).

Позивач вважає, що через протиправну бездіяльність відповідача її доньці ОСОБА_2 не виплачено частину грошового забезпечення та додаткової винагороди загиблого батька, яка належить їй як члену сім`ї, тому звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначається Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 260).

Згідно з п.п. 1, 2 розділу ХХХ Порядку № 260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 розділу ХХХ Порядку № 260).

Згідно наведеного правового регулювання, належне, але не отримане військовослужбовцем до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення виплачується в такій черговості:

1) дружині військовослужбовця (якщо є зареєстрований шлюб);

2) повнолітнім дітям, які проживали разом з ним, законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей та особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців (у випадку відсутності дружини);

3) батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

Суд встановив, що військовослужбовець ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 загинув під час захисту Батьківщини.

Згідно картки опитувальника військовослужбовця, що міститься в особовій справі, зазначено у графі "Телефон контактної особи сповіщення, адреса" - ОСОБА_7 , дружина, номер телефону та адреса.

Військовою частиною НОМЕР_1 було у встановленому порядку подано до ІНФОРМАЦІЯ_4 (за місцем військового обліку та призову військовослужбовця) сповіщення про загибель №39 від 13.08.2023 року.

Військова частина НОМЕР_1 , отримавши пакет документів від ІНФОРМАЦІЯ_5 за вих. 1/60 від 29.09.2023 - запит на отримання документів по молодшому сержанту ОСОБА_6 та за вих. №1/66 від 30.09.2023 року - документи для виплати належного, але не отриманого на момент загибелі військовослужбовця грошового забезпечення на ОСОБА_3 , як законного представника сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком якого є молодший сержант ОСОБА_6 .

На підставі витягу з наказу про виключення зі списків військової частини №314 від 10.11.2023 року та виплати грошового забезпечення фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 було проведено розрахунок сум виплат, відповідно до вимог наказу МОУ №260 від 07.06.2018 року (зі змінами), постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) та 18.11.2023 було проведено виплату коштів на рахунок ОСОБА_3 , законного представника (опікуна) неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 .

Позивач вказує, що 25.08.2023 року надсилала запит до ІНФОРМАЦІЯ_5 через ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, будь яких доказів надсилання такого запиту в матеріалах справи немає. Натомість, заява позивача про виплату грошового забезпечення датована 09.11.2023.

Окрім того, слід зауважити, що жодними нормативно-правовими актами чи керівними розпорядженнями Міністерства оборони України не передбачено обов`язку військових частин встановлювати коло осіб, які претендують на виплату неотриманого грошового забезпечення загиблого військовослужбовця. Вказані обов`язки та повноважень покладені на відповідні підрозділи ІНФОРМАЦІЯ_10 , які мають доступ до таких реєстрів, перевіряють родинні зв`язки членів сім`ї загиблих військовослужбовців та направляють відповідні документи до військових частин для опрацювання та виконання у встановленому порядку.

Враховуючи те, що пакет документів від ІНФОРМАЦІЯ_8 (за вих. №10132/9 від 09.11.2023 року) для виплати належного, але не отриманого на момент загибелі військовослужбовця, грошового забезпечення ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої дитини молодшого сержанта ОСОБА_8 - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надійшов до військової частини НОМЕР_1 лише 25.11.2023 (вх. 537 від 25.11.2023 року), тобто після видання спірного наказу, остання не мала відомостей про наявність у загиблого військовослужбовця - молодшого сержанта ОСОБА_6 інших членів сім`ї - колишньої дружини ОСОБА_1 та неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 .

Суд не заперечує права доньки позивача, ОСОБА_2 , на виплату частини належного її батьку грошового забезпечення, однак предметом розгляду цієї справи є правомірність/протиправність наказу військової частини НОМЕР_1 №314 від 10.11.2023 в частині виплати коштів військовослужбовця ОСОБА_4 матері його сина, ОСОБА_5 , - ОСОБА_3 .

Враховуючи викладені норми чинного законодавства та встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що на час видання спірного наказу А7406 №314 від 10.11.2023 військова частина діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що відповідач спростував доводи позивача, викладені у позовній заяві, а позивач, своєю чергою, не довела обґрунтованості своїх позовних вимог, тому, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_8 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_9 )

Головуючий суддя В.К. Блонський