Справа № 545/3908/23
Суддя: Потетій А. Г.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3908/23
Провадження № 2-а/545/15/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2024 року суддя Полтавського районного суду Полтавської області Потетій А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив :

23.10.2023 року адвокат Литовченко Р.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.10.2023 року поліцейський командир взводу №2 роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Рибама Д.В. виніс постанову серії БАД № 014952 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 . З зазначеною постановою позивач ОСОБА_1 не згоден, вважає її протиправною.

Вказану постанову позивач ОСОБА_1 вважає протиправною, оскільки вона винесена з порушенням Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. N 1395, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, 08 жовтня 2023 року під час перебування позивача в транспортному засобі, який стояв без руху, підійшли співробітники поліції. При цьому, зауважує, що позивачем не було порушено жодний із пунктів Правил дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водночас, пунктом 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, п.п.1, 3 ч.1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупинити транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ній статті.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, є неправомірними.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 по справі №161/7068/16-а.

Наголошує на тому, що у поліцейських не було жодної інформації чи навіть припущень про те, що позивачем вчинено/вчиняється/присутній намір на вчинення правопорушення. Окрім того, факт дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу також місця не мав. Окрім іншого, орієнтування на причетність автомобіля до адміністративного чи кримінального правопорушення відсутнє.

На користь вказаних тверджень беззаперечно свідчить відсутність будь яких процесуальних документів (постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України), окрім оскаржуваної постанови, складених відносно позивача одночасно та /або до складення оскаржуваної постанови.

Крім того, звертає на себе увагу також та обставина, що відсутні докази керування позивачем транспортним засобом. Таким чином, вимога посадової особи органу поліції про пред`явлення позивачем документів була неправомірною.

В той же час, відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічними засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Зазначені твердження позивача відповідачем жодним чином не спростовані. Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.

Згідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 126 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші, належні та достатні, докази, які б її обґрунтовували, в матеріалах відсутні.

Крім того, в розумінні ст. 251 КУпАП пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є доказами. Однак такі пояснення у позивача не були відібрані, а тому жодної оцінки вказаного доказу здійснено не було.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на докази, якими обґрунтовуються рішення поліцейського про накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у вигляді штрафу.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

Частина 1 ст. 9 КУпАП, визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, з урахуванням наведених обставин, про факт вчинення адміністративного правопорушення свідчить лише постанова, яка фактично не містить в собі опису вчиненого правопорушення, а лише констатує факт порушення.

Просить суд його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, скасувати постанову.

Позивач та його представник до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність позов підтримали.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився надавши заяву про розгляд справи у його відсутність прохала в позові відмовити з підстав викладених у відзиві. Так у відзиві представник відповідача вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим, тому я повністю заперечую проти задоволення позовних вимог з наступних підстав:

1. Позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 08.10.2023 року о 15 год. 20 хв. в м. Полтава по вул. Соборності, 65 керував транспортним засобом VOLKSWGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16.03.2023 року, чим порушив п.п. 2.В. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. (далі - ПДР) та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (далі ЗУ «Про дорожній рух»).

Під час зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу VOLKSWGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , було встановлено, що останній є особою, яка позбавлена права керування всіма видами транспортних засобів.

За результатами перевірки даної особи по національних базах даних МВС України, було встановлено, що ОСОБА_1 рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16.03.2023 року притягнено до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння) - позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобам тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до змісту постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16.03.2023 року у справі № 536/99/23 гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного освідування на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Постановою Кременчуцького суду районного суду Полтавської області ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (копія рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень України додається).

Будучи не згодним з постановою Кременчуцького суду районного суду Полтавської області гр. ОСОБА_1 звернувся до Полтавського апеляційного суду зі скаргою.

Відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 03.05.2023 року у справі № 536/99/23 встановлено, що постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16.03.2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Суддею апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги зазначається, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які в своїй сукупності відповідають критерію «поза розумним сумнівом», апеляційний суд вважає за необхідне відхилити доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування притягнутим транспортним засобом та розцінює надані свідком пояснення як намагання сприяти ухиленню ОСОБА_1 від відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2023 року залишити без змін (копія рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень України додається).

Таким чином, на момент зупинки транспортного засобу під керуванням Позивача 08.10.2023, останній мав статус особи, позбавленої права керування всіма видами транспортних засобів за рішенням суду, що вступило в законну силу.

Отже, Позивач 08.10.2023 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

2. Докази вчиненого порушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП «Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення…. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями засобів фото і кіно-зйомки, відео-запису, які використовуються під час нагляду за дорожнім рухом …».

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення, поліцейський може використовувати інформацію, отриману з баз даних Національної поліції, якими користувався поліцейський в ході розгляду справи.

До відзиву додається витяг з бази даних НАІС ДДАІ МВС яким користувався поліцейський під час розгляду справи та яким встановлюється, що гр. ОСОБА_1 позбавлений права керування постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16.03.2023 року строком на 1 рік.

До постанови в якості доказу долучено відеозапис із нагрудної відеокамери (бодікамери) патрульних № 468870, 470853 по факту спілкування з водієм та розгляду справи, а також відео з реєстратора на якому зафіксовано факт керування транспортного засобу.

Для надання додаткових доказів до відзиву на адресу Територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області № 5341 (далі ТСЦ № 5341) було направлено запит щодо позбавлення права керування ОСОБА_1 всіма виданими транспортних засобів (копія запиту та відповідь на нього додається).

3. Що стосується підстав для зупинки транспортного засобу.

З даного приводу слід зазначити наступне.

У позовній заяві позивач зазначає, що його транспортний засіб було зупинено з порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон). Однак з даним твердженням неможливого погодитись з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 35 вищевказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Повідомляємо суд, що на виконання службової телеграми Департаменту патрульної поліції від 03.01.20219 № 2, з метою реалізації положень Плану організаційних і практичних заходів щодо протидії незаконним заволодінням транспортними засобами, затвердженого Головою Національної поліції України від 17.08.2018 року, в УПП в Полтавській області ДПП налагоджено взаємодію та постійний оперативний обмін інформацією з підрозділами дільничних офіцерів поліції та карного розшуку (кримінальної поліції) щодо транспортних засобів, якими незаконно заволоділи, осіб, які вчиняють такі злочини, та місць можливого зберігання та переховування викраденого автотранспорту.

Для більш оперативного реагування на факти викрадення транспортних засобів та розшуку таких транспортних засобів, було створено відповідний документ з переліком всіх транспортних засобів, якими незаконно заволоділи, та відповідно перебувають у розшуку, на території України, зокрема на території Полтавської, Сумської та Харківської областей, з метою орієнтування особового складу УПП в Полтавській області ДПП на розшук та виявлення вказаних транспортних засобів.

Слід зазначити, що у вищевказаному переліку знаходяться транспортний засіб марки VOLKSWGEN GOLF сірого кольору (витяг з переліку додається).

Саме з даної підстави і був зупинений транспортний засіб позивача про що було повідомлено водія.

Таким чином, жодних порушень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» інспектором патрульної поліції здійснено не було.

4. Що стосується розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Під час несення служби 08.10.2023 року поліцейськими було зупинено транспортний засіб VOLKSWGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 в м. Полтава по вул. Соборності, 65. Водію було повідомлено причину зупинки відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Поліцейський ОСОБА_2 попросив надати водія документи визначені у п. 2.1. ПДР України. Проте, водій відмовлявся. Пізніше поліцейськими за допомогою підсистеми «ІПНП» було встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 .

На місці зупинки у поліцейського виникла підозра, що позивач керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, але позивач відмовився від такого огляду. В подальшому на ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, у зв`язку з тим, що Позивач є особою, яка позбавлена права керування строком на один рік, щодо нього поліцейський розпочав розгляд справи за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Проте Позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із необхідністю залучення захисника. Клопотання було задоволено та перенесено розгляд справи на 12.10.2023 року.

12.10.2023 року ОСОБА_1 з`явився на розгляд справи зі своїм захисником. Позивачу та його представнику було надано відео для ознайомлення з реєстратора та бодікамери по факту спілкування 08.10.2023 року.

Позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що стоїть відповідна відмітка у постанові та підтверджується відеодоказами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Це є дуже важливим чинником у вирішенні питання про оцінку доказів, адже правосвідомість - це ставлення особи до права, його ролі у суспільстві.

Відтак, виносячи постанову, інспектор законно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та дотримався всіх передбачених чинним законодавством процедур розгляду справи про адміністративне правопорушення, не порушив жодних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та своїми діями під час розгляду справи сприяв реалізації прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності в повній мірі.

Після винесення постанови поліцейський ознайомив гр. ОСОБА_1 зі змістом постанови, роз`яснив положення статей 307, 308, 289 КУпАП, а також, що йому заборонено керувати транспортними засоби до закінчення строку позбавлення права керування транспортними засобами.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

В задоволенні позову позивача просить відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Зважаючи на те, що сторони висловили свою позицію, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

На підставі викладеного суд вирішив провести розгляд справи у письмовому провадженні відповідно до вимог ст. 205 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до такого.

08.10.2023 року о 15 год. 20 хв. в м. Полтава по вул. Соборності, 65 керував транспортним засобом VOLKSWGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16.03.2023 року, чим порушив п.п. 2.В. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. (далі - ПДР) та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (далі ЗУ «Про дорожній рух»).

Під час зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу VOLKSWGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , було встановлено, що останній є особою, яка позбавлена права керування всіма видами транспортних засобів.

За результатами перевірки даної особи по національних базах даних МВС України, було встановлено, що ОСОБА_1 рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16.03.2023 року притягнено до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння) - позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Відповідно до змісту постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16.03.2023 року у справі № 536/99/23 гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного освідування на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Постановою Кременчуцького суду районного суду Полтавської області ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (копія рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень України додається).

Будучи не згодним з постановою Кременчуцького суду районного суду Полтавської області гр. ОСОБА_1 звернувся до Полтавського апеляційного суду зі скаргою.

Відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 03.05.2023 року у справі № 536/99/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2023 року залишено без змін.

Таким чином, на момент зупинки транспортного засобу під керуванням Позивача 08.10.2023, останній мав статус особи, позбавленої права керування всіма видами транспортних засобів за рішенням суду, що вступило в законну силу.

Отже, Позивач на момент зупинки 08.10.2023 ОСОБА_1 був позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів постановою суду, постанова вступила в законну силу.

Відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 03.05.2023 року вбачається, що захисник - адвокат Литовченко Р.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 в судовому засіданні був присутній, а отже, ОСОБА_1 знав про рішення суду та розумів, що від 08.10.2023 він є особою позбавленою права керування транспортними засобами, строком на 12 місяців.

Отже, позивач керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП «Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення…. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями засобів фото і кіно-зйомки, відео-запису, які використовуються під час нагляду за дорожнім рухом …».

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення, поліцейський може використовувати інформацію, отриману з баз даних Національної поліції, якими користувався поліцейський в ході розгляду справи.

Відповідно ч. 1 ст. 35 вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Встановлено, що на виконання службової телеграми Департаменту патрульної поліції від 03.01.20219 № 2, з метою реалізації положень Плану організаційних і практичних заходів щодо протидії незаконним заволодінням транспортними засобами, затвердженого Головою Національної поліції України від 17.08.2018 року, в УПП в Полтавській області ДПП налагоджено взаємодію та постійний оперативний обмін інформацією з підрозділами дільничних офіцерів поліції та карного розшуку (кримінальної поліції) щодо транспортних засобів, якими незаконно заволоділи, осіб, які вчиняють такі злочини, та місць можливого зберігання та переховування викраденого автотранспорту. Для більш оперативного реагування на факти викрадення транспортних засобів та розшуку таких транспортних засобів, було створено відповідний документ з переліком всіх транспортних засобів, якими незаконно заволоділи, та відповідно перебувають у розшуку, на території України, зокрема на території Полтавської, Сумської та Харківської областей, з метою орієнтування особового складу УПП в Полтавській області ДПП на розшук та виявлення вказаних транспортних засобів.

Згідно витягу який міститься в матеріалах справи, з вказаному переліку знаходяться транспортний засіб марки VOLKSWGEN GOLF сірого кольору. Саме з даної підстави і був зупинений транспортний засіб позивача про що було повідомлено водія.

Водію було повідомлено причину зупинки відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Поліцейський ОСОБА_2 попросив надати водія документи визначені у п. 2.1. ПДР України. Проте, водій відмовлявся. Пізніше поліцейськими за допомогою підсистеми «ІПНП» було встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 . На місці зупинки у поліцейського виникла підозра, що позивач керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, але позивач відмовився від такого огляду. В подальшому на ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, жодних порушень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» інспектором патрульної поліції здійснено не було.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення, крім випадків, передбачених ст.258 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що порушення в діях працівників поліції відносно ОСОБА_1 відсутні, що підтверджується доказами наданими представником відповідача та не спростовані представником позивача а постанова серія БАД №014952 від 12.10.2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 20 400 грн. є законною та винесеною в чіткій відповідності до встановлених обставин а тому позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 17, 18, 158, 163, 167, 185, 186, 254,286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України, скасування постанови серія БАД №014952 від 12.10.2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 20 400 грн.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://pl.pl.court.gov.ua/sud1625.

Суддя: А. Г. Потетій