Справа № 240/30953/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/30953/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, в якому просить:

- визнати бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо невинесення наказів про виплату щомісячної додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, протиправною;

- визнати бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо ненарахування та невиплати щомісячної додаткової винагороди, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у наступних періодах і розмірах:

- 100 000 грн. з 24.05.2022 по 06.07.2022 включно;

- 30 000 грн. з 14.07.2022 по 09.08.2022 включно;

- 30 000 грн. з 30.11.2022 по 16.12.2022.

- зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань нарахувати та виплатити добові за відрядження у м. Запоріжжя за період з 08.05.2022 по 21.08.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що перебуваючи у відрядженні в м. Запоріжжя йому з 24.05.2022 перестали виплачувати додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовця, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та не виплачені добові на відрядження у м. Запоріжжя за весь період відрядження. Вказаними діями, на думку представника позивача, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди позивачці.

Ухвалою суду від 17.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

06.12.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, шляхом викладення останнього абзацу пункту 5 прохальної частини позовної заяви наступним чином: - у розмірі 30 000 грн. з 30.11.2022 по 17.12.2022 включно.

07.12.2023 представником відповідача на електронну адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що беручи до уваги зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України №754, з 01.06.2022 додаткова винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць. Зазначає, що виплата додаткової винагороди, яка здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців", асигнуваннями на 2022 рік не передбачалось, а тому враховуючи положення п.3 постанови №168 та відсутність асигнувань для виплати додаткової винагороди, в діях (бездіяльності) Департаменту відсутня протиправність. Вказує, що дослідивши формулювання у наказах від 06.05.2022 №57/1/Вд-22 та від 29.11.2022 "234/Вд-22 про відрядження "підтримання правового режиму воєнного стану", "у зв`язку із службовою необхідністю" метою відрядження були саме превентивні заходи та забезпечення додаткового безпекового режиму в окремих регіонах в інтересах установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Департаменту, а не виконання бойових завдань чи безпосередня участь у бойових діях.

18.12.2023 представником відповідача на адресу суду подано заперечення на заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 року за клопотання представника позивача суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено судове засідання у справі на 18.01.2024 об 12 год. 00 хв.

18.01.2024 підготовче засідання не проводилось у зв`язку із надходженням від представника позивача клопотання про відкладення розгляду справи. Наступне судове засідання призначено на 15.02.2024 об 12 год. 00 хв.

15.02.2024 представником позивача подано до суду заяву про долучення доказів.

Також, 15.02.2024 представником позивача подано заяву, в якій просить закрити підготовче провадження та призначити справу по суті.

Судове засідання призначене на 15.02.2024 не проводилось у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги по всій території України та розгляд справи відкладено на 05.03.2024 об 12 год. 30 хв.

05.03.2024 представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з порушення строків звернення до суду.

Протокольною ухвалою суду від 05.03.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 06.03.2024 об 10 год. 30 хв. через технічні причини у представника відповідача програмного забезпечення "EasyCon".

06.03.2024 представником відповідача на адресу суду подано додаткові пояснення.

Протокольною ухвалою суду від 06.03.2024 закрито підготовче провадження і призначено адміністративну справу до розгляду по суті на 20.03.2024 об 11 год. 00 хв.

Протокольною ухвалою від 01.06.2023 суд, без виходу до нарадчої кімнати, заслухавши думку сторін, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивач) проходив службу в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань з 07.09.2020 по 15.02.2023.

Згідно наказу начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №57/ВД-22 від 06.05.2022 позивача з 08.05.2022 відряджено до бази дислокації взводу №2 м. Запоріжжя воєнізованого формування "ЦИКЛОН" Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (м. Запоріжжя, Північне шове, 9), з метою проведення підтримання правового режиму воєнного стану.

Наказом начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №117/ВД-22 від 19.08.2022 позивача визнано таким, що прибув з відрядження 21.08.2022.

Військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку №472/КО від 01.08.2022, зокрема, старшому лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_1 , який проходить службу в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, про те, що він приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у період з 24.05.2022 по 06.07.2022.

Суд вказує, що зазначена довідка Військової частини НОМЕР_1 видана на підставі бойового розпорядження Командувача ОУВ "Дніпро" №143/ОУВ/8 від 24.05.2022, рапорту старшого зведеного підрозділу "Циклон" за травень, червень та липень 2022 року.

Департаментом з питань кримінальних покарань видано довідку №8/1-646 від 08.12.2022, старшому лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_1 про те, що він приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії).

Представник позивача зазначає, що з 24.05.2022 по 06.07.2022 позивач перебував в оперативному підпорядкуванні (у відрядженні) та брав участь у бойових діях, проте за цей час йому не нарахована додаткова винагорода відповідно до Постанови № 168 в розмірі 100 000 грн за безпосередню участь в бойових діях та відповідних заходах.

В подальшому, 30.11.2022 позивач прибув у відрядження в м. Херсон до Державної установи «Північна виправна колонія №90» (Херсонська область, місто Херсон, вулиця Некрасова, будинок 234) згідно наказу про відрядження №234/ВД-22 від 29.11.2022 року до особливого розпорядження.

Наказом начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №260/ВД-22 від 15.12.2022 позивача визнано таким, що прибув з відрядження 17.12.2022.

Як зазначено представником позивача, перебуваючи у відрядженні в м. Херсон позивачу з 30.11.2022 по 17.12.2022 не виплачували додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Вважаючи таку бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі позивачу додаткової винагороди згідно із Постановою №168 протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі ст.1 Закон 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За змістом ст.9 ч.1-4 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 23 Закону України від 23.06.2005 № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 (далі - Порядок № 925/5).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 925/5 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом першим пункту 4 розділу І Порядку № 925/5 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які займають штатні посади в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 925/5, при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця.

Таким чином, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме щомісячні його види, виплачуються пропорційно відпрацьованому часу.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023. Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до п.1 цієї Постанови №168 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Надалі до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №350 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнено абзац перший після слів «та поліцейським» словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №350 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204-р затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» згідно з додатком. До такого переліку включено Запорізьку область.

Водночас постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 до Постанови №168 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому пункту 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова «щомісячно» доповнено словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022, установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.

Отже, з урахуванням наведеного вище, з 01.06.2022 право на отримання щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн. залишилось лише у тих співробітників Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в межах територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого (у спірний період) включено, зокрема, Запорізька міська територіальна громада.

В подальшому, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №188 від 17.08.2022 року з переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 серпня 2022 року Запорізька міська територіальна громада виключена.

Тобто, у період з 14 липня 2022 року по 09 серпня 2022 року позивач мав право на отримання щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн передбаченої Постановою №168, так як територіальна громада в якій він ніс служба була у вищевказаному переліку, однак така виплата позивачу не нарахована.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн., яка виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 у розмірі 100 000 грн. у період з 24.05.2022 по 06.07.2022, суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи встановлено, що згідно наказу начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №57/ВД-22 від 06.05.2022 позивача з 08.05.2022 відряджено до бази дислокації взводу №2 м. Запоріжжя воєнізованого формування "ЦИКЛОН" Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (м. Запоріжжя, Північне шове, 9), з метою проведення підтримання правового реживу воєнного стану.

Згідно витягу з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №136 від 25.06.2022 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 , старший інспектор штурмового взводу №2 (м. Житомир) воєнізованого формування "Циклон" Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Підставою видачі відповідного наказу є бойове розпорядження командира ОУВ "Дніпро" №143 від 24.05.2022.

В подальшому, військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 видано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №2202 від 01.03.2023 із змісту якої встановлено, що ОСОБА_1 дійсно в період 24.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 06.07.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території АДРЕСА_1 .

Вказана довідка видана на підставі: бойового розпорядження ОУВ "Запоріжжя" від 24.05.2022 №143/ОУВ/8, витяг із журналів бойових дій військової частини НОМЕР_1 (інв. "Рз97т/кп від 02.05.2022), (інв. №Рз248т/кп від 02.07.2022).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач у період з 24.05.2022 по 06.07.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях та заходах у складі військової частини, тому набув право на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Відповідно до п. 3 телеграми Міністра оборони України № 248 від 07.03.2022 р. документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Пунктами 5, 6 телеграми Міністра оборони України № 248 від 07.03.2022 визначено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 2 до цієї телеграми).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Отже, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, наведеною у телеграмі НОМЕР_2 від 07.03.2022.

Таким чином, оскільки безпосередня участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії є встановленою та підтвердженою довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2023, в тому числі в межах періоду з 24.05.2022 по 06.07.2022, тоді як відповідач не здійснив нарахування та виплату позивачу збільшеної додаткової винагороди, встановленої п.1 Постанови №168, тому має місце протиправна бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо не нарахування та не виплати такої винагороди у вказаний період.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що вказана додаткова винагорода не входить до складу грошового забезпечення.

Провадження у даній справі було зупинено до вирішення по суті типової справи №260/3564/22 щодо виплати додаткової винагороди на підставі постанови КМУ №168 співробітникам служби судової охорони.

Дана справа дійсно не є типовою, проте правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06.04.2023 року у справі №260/3564/22, та Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 року підлягають застосуванню в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, якою визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2023 року по справі №260/3564/22 підтримала висновок Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 06.04.2023 року, відповідно до якого установлена постановою КМУ №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні.

Таким чином, додаткова винагорода встановлена постановою КМУ №168 є складовою грошового забезпечення позивача, яка йому не виплачувалася у спірний період.

Порушене право позивача за наслідками розгляду цієї справи підлягає захисту у спосіб зобов`язання Департаменту з питань виконання кримінальних покарань здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24.05.2022 по 06.07.2022, до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

Щодо спірних правовідносин про наявність у позивача права на нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 у розмірі 30 000 грн. у період з 30.11.2022 по 17.12.2022., суд зазначає наступне.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 08.10.2022 № 1146 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168», що набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 вересня 2022 року.

Зміни, що вносяться до пункту 1 Постанови № 168 в абзаці першому: слова «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні),» та «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)» виключити».

Таким чином з 1 вересня 2022 року правові підстави для виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень за період з 30.11.2022 року по 17.12.2022 року, на підставі наказів Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 29.11.2022 №234/вд-22 «Про відрядження» і від 15.12.2022 №260/ВД-22 «Про відрядження» задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про нарахування та виплати добових за відрядження у м. Запоріжжя за період з 08.05.2022 по 21.08.2022, суд зазначає наступне.

Так, як вже було зазначено судом, згідно наказу начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №57/ВД-22 від 06.05.2022 позивача з 08.05.2022 відряджено до бази дислокації взводу №2 м. Запоріжжя воєнізованого формування "ЦИКЛОН" Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (м. Запоріжжя, Північне шове, 9), з метою проведення підтримання правового режиму воєнного стану.

Наказом начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №117/ВД-22 від 19.08.2022 позивача визнано таким, що прибув з відрядження 21.08.2022.

Згідно частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально виконавчу службу України», на осiб рядового i начальницького складу кримiнально-виконавчої служби поширюється соцiальний захист полiцейських, визначений Законом України "Про Нацiональну полiцiю", а також порядок i умови проходження служби, передбаченi для полiцейських.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 року №672, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.08.2017 №1042/30910, службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.

Основними завданнями службових відряджень є, зокрема надання практичної допомоги в службовій діяльності органів (підрозділів) поліції.

Згідно пункту 1 розділу II Інструкції № 672 при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).

У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження.

Зміна строків відрядження або пунктів призначення здійснюється шляхом видання нового наказу.

У разі направлення поліцейських для проведення оперативно-розшукових заходів у наказі можуть не зазначатися пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення). Водночас ці відомості зазначаються у завданні, витяг з якого чи копія якого додається до звіту про використані кошти, надані на відрядження (далі - звіт про використання коштів).

Відповідно до п.3 розділу II Інструкції № 672 поліцейським, направленим у службові відрядження, за кожний день перебування у відрядженні в межах строків, передбачених пунктом 2 цього розділу, виплачуються добові в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції №672 витрати на службове відрядження відшкодовуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №98 та Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року №59, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 31 березня 1998 року за №218/2658 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17 березня 2011 року №362) (із змінами).

Згідно п.14 Розділу ІІІ Інструкції №672 розміри добових витрат та гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу визначаються відповідно до додатка 1 до постанови Кабінету Міністрів України №98.

Пунктом 16 Розділу ІІІ Інструкції №672 встановлено, що після повернення зі службового відрядження протягом п`яти робочих днів поліцейський зобов`язаний подати до бухгалтерської служби картку АІС «Відрядження» у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів.

Із наведено встановлено, що Інструкцією №672 встановлено обов`язок подати документи про перебування у відрядженні у строк п`яти робочих днів після повернення зі службового відрядження.

Водночас, доказів подання до бухгалтерської служби Департаменту, звіту про використання коштів/електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт за період за період з 08.05.2022 по 21.08.2022 позивачем до суду не надано.

В свою чергу, представником відповідача зазначено, що до бухгалтерської служби Департаменту надавалися лише звіти про використання коштів виданих на відрядження або під звіт ОСОБА_1 за період з 16.10.2022 по 31.10.2022 (№300 від 01.11.2022 на суму 4800,00 грн.), та за період з 30.11.2022 по 17.12.2022 (№405 від 19.12.2022 на суму 5400,00 грн.), які відшкодовані в повному обсязі, що підтверджено матеріалами справи.

Враховуючи викладене, позивач не виконав вимог положення Інструкції №672, а тому, вимога щодо зобов`язання Департаменту нарахувати та виплатити ОСОБА_1 добові за відрядження у м. Запоріжжя за період з 08.05.2022 року по 21.08.2022 року включно є передчасною.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050. РНОКПП/), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року"

Зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24.05.2022 по 06.07.2022 року із розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та у розмірі до 30 000 грн за період з 14.07.2022 по 09.08.2022, пропорційно в розрахунку на місяць.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеном устаттею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

05 квітня 2024 р.