Справа № 420/35758/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 2), в якій позивач, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Київській області від 13.12.2023р. про відмову у проведенні перерахунку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з моменту звернення, а саме з 08.12.2023р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.12.2023 року позивач звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській області з заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Рішенням Головного управління ПФУ у Київській області від 13.12.2023року позивачу було відмовлено у переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки наданими документами не підтверджено факт спільного проживання. Позивач вважає вказане рішення протиправним, а тому звернулася до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 25.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: уточнену позовну заяву з урахуванням висновків викладених в ухвалі суду, з копією позовної заяви для відповідача.

28.12.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла зава про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 25.12.2023 року.

Ухвалою від 29.12.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/35758/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

12.01.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач 2 послався на те, що позивач, звернулась до Головного управління з заявою від 08.12.2023 року про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. За принципом екстериторіальності зазначену заяву було розглянуто Головним управлінням. Розглянувши заяву позивача, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняло рішення від 13.12.2023 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки на підтвердження перебування на утриманні померлого годувальника позивачем було надано довідку № 207 від 07.12.2023 року, видану керуючою компанією КЛЕВЕР. Відповідно до абз. 1 п. 2.11 Порядку № 22-1 така довідка не може вважатися належним документом, який би підтверджував факт перебування позивача на утриманні померлого годувальника, оскільки зазначена довідка видана не органом місцевого самоврядування, уповноваженим підтверджувати такий факт. Таким чином, в даному випадку спір полягає виключно у незгоді позивача з положеннями законодавства, які визначають належні документи для підтвердження факту перебування на утриманні. Враховуючи те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 13.12.2023 року винесене відповідно до положень чинного законодавства, відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог.

22.01.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач 1 зазначає, що за екстериторіальним принципом Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було розглянуто заяву позивача про перерахунок пенсії щодо переходу на інший вид пенсії, а саме на пенсію по втраті годувальника. Згідно підпункту 9) п.2.3 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон) до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника надаються документи, про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника. Згідно абзацу першого пункту 2.11 розділу П Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у п.2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08.12.2023 року позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії. Оскільки до заяви додано довідку про сумісне проживання з годувальником, яка видана керуючою компанією КЛЕВЕР, що порушує аб.1 п.2.11 розділу П Порядку, підстави для проведення перерахунку пенсії (перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію у разі втрати годувальника) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачу відсутні. Враховуючи вищенаведене, відповідач 1 не вбачає в своїх діях порушення чинного Пенсійного законодавства України і вважає, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані та безпідставні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

16.12.2000року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 16.12.2000 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 28.11.2023 року.

На момент смерті ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ( АДРЕСА_2 .

08.12.2023 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку - переведення на інший вид пенсії по втраті годувальника.

За принципом екстериторіальності заяву було передано для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яке прийняло рішення від 13.12.2023 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії щодо переходу на інший вид пенсії у разі втрати годувальника.

Рішення мотивоване тим, що «Згідно підпункту 9) п.2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон) до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника надаються документи, про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника. Згідно абзацу першого пункту 2.11 розділу II Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у п. 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. До заяви ОСОБА_1 додано довідку про сумісне проживання з годувальником, яка видана керуючою компанією КЛЕВЕР, що порушує абз.1 п.2.11 розділу II Порядку. Враховуючи вищевикладене, право на перерахунок пенсії у ОСОБА_1 згідно поданої заяви, відсутнє.».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, процедури призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно положень частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 10 Закону України № 1058-IV визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону України № 1058-IV визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до частин 2, 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Судом встановлено, що позивачка дійсно перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.11.2023 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В свою чергу, позивачка та ОСОБА_2 були зареєстровані за різними адресами, що сторонами не заперечувалося.

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 вказаного Закону, довічно (стаття 38 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 3 частини 1, частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок), визначено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника);

11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

Зазначений перелік документів є вичерпним та визначальною умовою для встановлення права на пенсію по втраті годувальника є факт перебування на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до п. 2.11 розділу ІІ Порядку 22-1, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно до п. 2.22. розділу ІІ Порядку 22-1 для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

З матеріалів справи судом встановлено, що до заяви позивачем не надавався документ, який передбачений п. 2.22 Порядку 22-1, а саме документ, визначений Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Натомість, в позовній заяві позивач зазначає, що акт, складений сусідами; довідка №207 від 07.12.2023р., видана керуючою компанією «Клевер»; розпорядження Суворовської районної адміністрації №356р від 06.10.2023р.; лікарське свідоцтвом про смерть №51 від 28.11.2023р. є належним підтвердження сумісного проживання позивачки та померлого чоловіка та є належними документами для проведення перерахунку пенсії по втраті годувальника.

Суд зазначає, що вказані документи не свідчать про перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого годувальника, оскільки враховуючи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, але були зареєстровані за різними адресами, на підтвердження факту перебування на утриманні померлого годувальника, позивач повинна була надати документ, виданий відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджує факт проживання позивача разом з годувальником за однією адресою або факт перебування на утриманні померлого годувальника.

Суд зазначає, що суд адміністративної юрисдикції не може встановлювати факт перебування на утриманні померлого годувальника.

Як слідує з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ГУ ПФУ у Київській області, який є суб`єктом владних повноважень, виник спір щодо підтвердження за позивачем певного соціально-правового статусу для переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, а саме: через відсутність документів, що засвідчують факт перебування на утриманні померлого годувальника.

Суд зауважує, що в межах спірних правовідносин позивачем не наведено доводів щодо неможливості надання до пенсійного органу, зокрема, документа, що виданий відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують факт перебування на утриманні померлого годувальника.

Надаючи правову оцінку діям Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області при прийнятті рішення від 13.12.2023 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.1 розділу IV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.2 розділу IV Порядку № 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Враховуючи ту обставину, що фактичною підставою для відмови позивачу в переведенні з одного виду на пенсії на інший слугувала не відсутність у позивача такого права, а не надання нею повного пакету документів, необхідних для вирішення цього питання (не надано документа про перебування позивача на утриманні померлого годувальника), суд дійшов до висновку, що в цьому випадку, на виконання вимог п. 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 у пенсійного органу виник обов`язок щодо повідомлення про необхідність надання додаткових документів (дооформлення документів) у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, що відповідачем зроблено не було, та призвело до порушення права позивача на надання додаткових документів для вирішення її заяви про переведення з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Враховуючи те, що вирішення питання про переведення з одного виду пенсії на інший належить до виключної компетенції пенсійного органу, та беручи до уваги необхідність надання позивачем додаткових документів, суд дійшов висновку, що порушені права позивача необхідно захистити шляхом скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 13.12.2023 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії визначено Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.12.2023 року про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду в даній справі.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача належать до задоволення частково.

Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, 10 м. Фастів, Київська обл., 08500 ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 13.12.2023 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.12.2023 року про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду в даній справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 03.04.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва