Справа № 461/3297/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/3297/21 пров. № А/857/24423/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Юник А.А.

представника апелянта: Процюка О.Б.

представника позивача: Микуш Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Микуша Дмитра Михайловича який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі № 461 /3297/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

26.04.2021р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24.11.2021р., просив суд:

- визнати протиправними дії Львівської міської ради та Виконавчого комітету Львівської міської ради при прийнятті Комісією щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації (адресної допомоги) за належні для отримання жилі приміщення (у тому числі на умовах співфінансування) деяких категорій осіб, які брали участь у Революції Гідності, захищали суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, рішень від 17.03.2020р., 06.08.2020р. та 19.12.2020р. в частині: розрахунку загальної площі, з якої повинна розраховуватись грошова компенсація та суми грошової компенсації за неотримані ним та його сім`єю жилих приміщень, відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016р. №719;

- зобов`язати Львівську міську раду, Виконавчий комітет Львівської міської ради, Комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації (адресної допомоги) за належні для отримання жилі приміщення (у тому числі на умовах співфінансування) деяких категорій осіб, які брали участь у Революції Гідності, захищали суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, здійснити перерахунок розміру грошової компенсації з розрахунку на чотирьох осіб за належні для отримання жилі приміщення площею 99,82 кв.м. відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016р. №719;

- зобов`язати Львівську міську раду, Виконавчий комітет Львівської міської ради, Комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації (адресної допомоги) за належні для отримання жилі приміщення (у тому числі на умовах співфінансування) деяких категорій осіб, які брали участь у Революції Гідності, захищали суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, здійснити нарахування та виплату грошової компенсації з розрахунку на чотирьох осіб за належні для отримання жилі приміщення площею 99,82 кв.м. відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016р. №719, та виходячи з опосередкованої вартості спорудженого житла за регіонами України, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 02.1.2019р. №286.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 28.04.2021р. відкрито провадження у справі.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 07.12.2022р.позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18.07.2023р. апеляційні скарги Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Львівської міської ради задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м.Львова від 07.12.2022р. скасовано, а провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 право на звернення до суду з таким позовом в порядку адміністративного судочинства, а також роз`яснено про наявність права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутись до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04.08.2023р. заяву ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 задоволено; Справу №461/3297/21 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, направлено до Львівського окружного адміністративного суду за встановленою юрисдикцією.

13.11.2023р. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із даним рішеннями, апелянт Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2024р. відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) осіб.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2024р. позовну заяву - залишено без руху у зв`язку із пропуском строків звернення до суду.

На виконання вимог даної ухвали представник позивача ОСОБА_2 подав клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення такого.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду заявник зазначив, що з моменту звернення до суду із позовною заявою (26.04.2021р.) та до моменту закриття провадження у справі (18.07.2023р.) позивач вправі був очікувати розгляду справи по суті. На тривалість розгляду справи Галицьким районним судом м. Львова та Львівським апеляційним судом не міг вплинути, ці чинники перебували за його волею та бажанням, а тому строк пропущений з поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та подані клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що вказане клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв 'їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

При цьому, вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у тісному взаємозв`язку з тривалістю пропущеного строку.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання в суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся зі скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними(див. ухвали від 18 вересня 2020 року у справі № 11-119сап20 та від 22 лютого 2021 року у справі № 9901/42/20).

Також варто зауважити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (параграф 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06; пункт 27 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України», заява № 24402/02).

Отже, згідно з практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та рішення у справі «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Таким чином, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (п.42 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

В ст.129 Конституції України видно, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

ст.44 КАС України передбачає обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Згідно ч.1 ст.45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, учасники справи повинні вчасно, сумлінно, в належний спосіб використовувати всі наявні в них засоби та можливості, передбачені законодавством, з метою запобігання невиправданим зволіканням під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом вперше з дотриманням строків такого звернення в порядку цивільного судочинства, дотримання вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання позовної заяви, тривалість розгляду справи (в порядку цивільного судочинства), на яку останній об`єктивно не міг вплинути.

З моменту звернення до суду із позовною заявою (26.04.2021р.) та до моменту закриття провадження у справі (18.07.2023р.) ОСОБА_1 вправі був очікувати розгляду справи по суті. На тривалість розгляду справи Галицьким районним судом м. Львова та Львівським апеляційним судом ОСОБА_1 не міг вплинути, ці чинники перебували за його волею та бажанням.

Крім цього, позивач являється особою з інвалідністю 2 групи, учасником бойових дій, оцінюючи його поведінку (в тому числі процесуальну) та обставини справи в сукупності, колегія суддів вважає що позбавлення останнього права на звернення до суду через пропуск строку, у зв 'язку із встановленням та визначенням судом підсудності у справі, є явно непропорційним.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Зважаючи на вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом є поважними, оскільки обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій в межах КАС України.

Керуючись ст.ст. 122,171,295, 296, 298,299 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - задовольнити.

Визнати причини пропуску строку звернення з позовом до суду ОСОБА_1 у справі № 461/3297/21 поважними та поновити строк звернення до адміністративного суду.

Продовжити розгляд апеляційної скарги Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 461/3297/21.

Продовжити строк розгляду адміністративної справи на 15 (п`ятнадцять) днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель