Справа № 161/1170/24
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1170/24
Провадження № 2-а/161/58/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Шевчук Д.О.,

представника відповідача Літвака О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку адміністративну справу № 161/1170/24 за позовною заявою адвоката Шевчук Дар`ї Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Шевчук Дар`я Олегівна звернулася до судув інтересах ОСОБА_1 з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови. Просить суд скасувати постановуу справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 369940 від 07 січня 2024 року, винесену поліцейським роти з обслуговування міста Ковеля УПП у Волинській області ДПП Сорочука Сергія Ігоровича, якою позивача притягнуто до відповідальності та застосовано стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 190,00 гривень та стягнути судові витрати.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали в повному об`ємі, з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Суду пояснили, що оскаржувана постанова винесена без будь-яких на те підстав.

Представник відповідача, суб`єкта владних повноваженьДепартаменту патрульної поліції в судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

07 січня 2024 року поліцейським роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП Сорочуком Сергієм Ігоровичем винесено постанову серії БАВ № 369940, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі статті 36 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1 190,00 гривень.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що ОСОБА_1 , 07 січня 2024 року о 08.01 годині в місті Ковель, по вулиці Варшавській, 1Б керуючи транспортним засобом «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , з забрудненим номерним знаком, що не дає змоги чітко визначити його символи з відставні 20 м, а також відсутній діючий поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд звертає увагу на наступні обставини, встановлені в ході розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом достовірно встановлено, що 07 січня 2024 року, приблизно о 08.00 годин, в місті Ковель, по вулиці Варшавській, 1Б, поліцейським роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_2 було зупинено транспортний засіб «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Судом достовірно встановлено, і це вбачається із змісту відеозапису з нагрудного відеореєстратора, наданого представником відповідача, що поліцейським роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_2 в якості причини зупинки транспортного засобу було повідомлено забруднення заднього державного номерного знаку.

Відповідно до пункту 2.3 «а», «б» ПДР України перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Судом достовірно встановлено, і це підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора, наданого стороною відповідача, що дійсно задній номерний знак транспортного засобу «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 під час зупинки його працівниками роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП був забруднений і його не можливо було розпізнати з відстані двадцяти метрів.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що згідно відповіді Українського Гідрометеорологічного центру від 22 січня 2024 року № 12-07/44, що 07 січня 2024 року, погодні умови в містах Луцьк та Ковель (які є репрезентативними для сел Тарасове, Зміїнець, Милуші, Княгининок, Копачівка, Переспа Луцького району та сел Глоби, Воля-Любитівська, Колодяжне, Ковельського району) характеризувалися наявністю опадів у вигляді снігу.

Зазначені умови беззаперечно призводять до того, що під час руху транспортних засобів, зокрема і державні номерні знаки на автомобілях не можуть залишатися чистими. До того ж, як пояснив ОСОБА_1 він уже тривалий час у дорозі, їхав з м. Луцька, під час поїздки з транспортного засобу не виходив, а номерний знак став забрудненим через погодні умови.

За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладені норми, а також на те, що поведінка позивача не була умисною і забруднення номерного знаку відбулося з причин несприятливих погодних умов, дорожньої обстановки в частині неналежно розчищеного дорожнього покриття, апеляційний суд вважає передчасними висновки поліцейського роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП Сорочука Сергія Ігоровича, який виніс оскаржувану постанову, так як ним не було враховано усіх обставин за яких вказане порушення було допущено/вчинено.

Щодо наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до п. 2.2 ПДР України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не являється власником транспортного засобу «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 . Згідно відомостей, що містяться в матеріалах справи, транспортний засіб «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 .

За таких обставин, згідно приписів п. 2.2 ПДР України, в ОСОБА_3 був відсутній обов`язок передання ОСОБА_1 будь-яких документів, крім реєстраційного документу на транспортний засіб «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 .

В свою чергу, у ОСОБА_1 відсутні визначені чинним законодавством права чи обов`язки вимагати у власника транспортного засобу передання йому чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що відповідачем на засадах змагальності сторін та вимогах частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суду не доведено правомірність, законність та підставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови поліцейського роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП Сорочука Сергія Ігоровича серії БАВ № 369940 від 07 січня 2024 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 132 до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витратипов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати пов`язаних з розглядом справив сумі 374,22 гривень, а саме на запит на надання гідрометеорологічної інформації. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат пов`язаних з розглядом справи в сумі 374,22 гривень.

Керуючись ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, ст.ст. 139, 241 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву адвоката Шевчук Дар`ї Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Постанову поліцейського роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП Сорочука Сергія Ігоровича серії БАВ № 369940 від 07 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 1 190 гривень визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених судових витрат пов`язаних з розглядом справи в сумі 374,22 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Ковтуненко