Справа № 500/697/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/697/24

04 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз" (далі - ТОВ "ПГ "Терполімергаз", Товариство, позивач) через представника адвоката Музику Максима Петровича звернулося до суду з позовом до Одеської митниці, у якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 17.01.2024 № UA500430/2024/000007/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500530/2024/000014.

Позов обґрунтовано тим, що ТОВ "ПГ "Терполімергаз" перебуває у договірних відносинах із румунською компанією ROREX PIPE SRL і на підставі договору купівлі-продажу № 1/03.01.2024 остання продає та поставляє позивачу з Румунії склопластикові труби, фітинги ті інші аксесуари.

З метою митного оформлення ввезеного на територію України товару уповноваженим представником Товариства подано електронну митну декларацію (далі - МД) № 24UA08U8, до якої додавалися документи на підтвердження митної вартості за ціною договору, серед яких: рахунок-фактура (інвойс) від 12.01.2024, CMR від 12.01.2024, декларація про відповідність, накладна № 4901 від 12.01.2024, договір-заявка на перевезення вантажу від 09.01.2024, довідка про транспортні витрати, рахунок-фактура від 12.01.2024, платіжна інструкція в іноземній валюті від 08.01.2024. На вимогу митного органу подавалися додаткові документи, зокрема, сертифікат якості, лист виробника на підтвердження ціни товару від 15.01.2024 та висновок ДП «Держзовнішформ» від 17.01.2024.

Незважаючи на подані документи, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. Вартість за одиницю товару визначена з урахуванням вартості на подібні товари на рівні 2,5523 євро, а загальна сума коригування склала 18 376,56 євро (розрахована декларантом сума становила: ціна товару 14 364,00 євро, сума митної вартості 15 523,76 євро). Підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів вказані такі обставини: аркуші зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів № 1 від 03.01.2024 не пронумеровані, спостерігається наявність слідів неодноразового сканування документу, що може свідчити про ознаки підробки; відповідно до пункту 9.4 зовнішньоекономічного контракту № 1 від 03.01.2024 доставка товару повинна супроводжуватись, в тому числі сертифікатом якості, який до митного оформлення наданий не був; у поданій до митного оформлення платіжній інструкції від 08.01.2024 №68 відсутні будь-які відмітки (печатки, штампи) банківської установи; для підтвердження витрат на транспортування декларантом не подано належних та достатніх документів.

Спростовуючи мотиви оскаржуваного рішення, Товариство вказує, що відсутність нумерації аркушів контракту жодним чином не може свідчити про розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості чи відсутність необхідних для митного оформлення відомостей. Стосовно сертифікату якості, то митний орган некоректно трактує умови договору, бо в пункті 9.4. договору, на який покликається митниця, вказано, що продавець зобов`язується інформувати покупця про доставку склопластикових труб та фітингів і надавати при кожній доставці хоча б один оригінал з наступних документів: комерційний рахунок-фактура, пакувальний лист, документ, згаданий у ст. 6, сертифікат походження товару EUR.1, сертифікат якості. До митного оформлення разом з МД були подані комерційний рахунок-фактура та пакувальний лист, а на вимогу митного органу подано ще й сертифікат якості від 11.01.2024.

Позивач зазначає також, що банківський платіжний документ - платіжна інструкція в іноземній валюті № 68 від 08.01.2024 була сформована при здійсненні оплати з використанням онлайн сервісу банку, вона підписана КЕП, а митне законодавство не висуває вимог обов`язкової наявності будь-яких штампів, печаток тощо на таких документах. Окрім того, на вимогу відповідача Товариством долучено цю ж платіжну інструкцію вже з відтисками печатки банку та підписами його уповноваженої особи.

Позивач вказає, що й належним чином підтверджені витрат на транспортування, а саме такими документами: договором-заявкою на перевезення вантажу у міжнародному та внутрішньому сполученні № 09/01-24-04 TP від 09.01.2024, довідкою про транспорті витрати № 02/24 від 12.01.2024, рахунком-фактурою № СФ-0002 від 12.01.2024 перевізника.

Безпідставним вважає Товариство і неврахуванням Одеською митницею висновку ДП «Держзовнішінформ» про вартісні характеристики товару від 17.01.2024. Хоч він і стосувався поставки за іншим інвойсом - GR-2975 від 11.01.2024, проте мова йде про той самий товар, що розглядається у межах оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та який поставляється на основі того ж договору за інвойсом № GR000 2975 від 11.01.2024 на ту ж саму вартість 14 364,00 євро. Досліджувались цінові пропозиції компанії-виробника та інформація з мережі Інтернет щодо цін на аналогічну/подібну продукцію, тобто такий висновок є належним та достовірним джерелом інформації про митну вартість товару, проте не був врахований відповідачем.

Ще позивач зауважує на те, що Одеською митницею взято за основу вартість подібних товарів за МД № UA408020/2023/013767 від 22.02.2023, проте не наведено порівняльних характеристик товарів та відмінностей, різниця між деклараціями становить майже один рік, що впливає на рівень цін. Окрім того, із оскаржуваного рішення не вбачається, що митниця зважала на кількість товару та комерційні рівні.

З наведених підстав ТОВ "ПГ "Терполімергаз" вважає протиправним рішення про коригування митної вартості від 17.01.2024 № UA500430/2024/000007/2 та прийняту на його основі картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500530/2024/000014. Просить позов задовольнити та стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) у строк, встановлений статтею 258 КАС України, суддею одноособово.

Ухвалою суду від 07.02.2024 позовну заяву залишено без руху через несплату судового збору. Після усунення недоліків позовної заяви, згідно з ухвалою від 13.02.2024 суд продовжив розгляд справи.

31.02.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги заперечує (а.с.43-50). Зазначає, що згідно з МД № 24UA08U8 від 15.01.2024 за умовами поставки FCA на митну територію України надійшов товар ТОВ «ПГ «Терполімергаз», а саме: труби склопластикові, безшовні, жорсткі, виготовлені на основі ненасичених поліефірних смол, армовані рубленим скловолокном, обладнані фітингами (муфтами з ущільнювачем), призначені для систем водопостачання та водовідведення (не для військового та не подвійного призначення). Для підтвердження митної вартості за ціною договору позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД.

У поданих документах містилися розбіжності, наявними були ознаки підробки, такі документи не містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Через встановлені розбіжності у поданих документах, які в подальшому зазначені в оскаржуваному рішенні, витребовувалися додаткові документи від декларанта.

Додатково поданих Товариством 17.01.2024 документів було недостатньо для підтвердження митної вартості товарів. Оскільки у визначений законом час, декларантом не подані всі запитувані документи та не спростовані всі наявні розбіжності у наданих документах відповідно до умов, зазначених у статті 53 Митного кодексу України (далі МК України), а наданий висновок про вартісні характеристики товару від 17.01.2024 №11/15 стосувався поставки за іншим інвойсом - GR-2975 від 11.01.2024, то Одеською митницею прийнято оскаржуване рішення.

Однією з підстав прийняття рішень про коригування митної вартості є відсутність документів, що підтверджують транспортні витрати. При цьому пояснення позивача про те, що подання інших документів про транспортування, окрім довідки про транспортні витрати, є необов`язковим, відповідач вважає неприйнятними, так як відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

За допомогою інформації, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 2,552304 євро за 1 кг нетто (МД № UA408020/2023/013767 від 22.02.2023), а митна вартість визначена позивача складала 2,156078 євро за 1 кг нетто.

У спірних правовідносинах у відношенні товарів, які декларував позивач, застосовано метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 2б).

Одеська митниця вважає, що під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийнятті рішення про коригування митної вартості товару № UA500530/2024/000007/2 від 17.01.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500530/2023/000014 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Щодо витрат на правничу допомогу, то відповідач проти їх розміру заперечив, вказуючи на те, що їх вартість завищена.

22.02.2024 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.75-77). Представник позивача наполягає, що Товариством при митному оформленні подано належні транспортні (перевізні) документи у відповідності до частини другої статті 53 МК України, а наведений у відзиві аргумент відповідача є необґрунтованим. Відповідач аналогічно змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості продовжує голослівно стверджувати про наявні ознаки підробки у документах, поданих до митного оформлення, проте не називає їх, не обґрунтовує на підставі чого було зроблено такий висновок. Так само щодо твердження про відсутність у документах відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, то митницею проігнорована необхідність заперечення доводів викладених у позовній заяві з приводу цього, як і стосовно відсутності підстав для витребування додаткових документів.

Фактичне надання додаткових документів Товариством на вимогу митного органу та зазначення відповідачем як у рішенні, так і у відзиві про їх ненадання, вступають у суперечність і вказують на свавільний характер прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та необґрунтованість позиції митниці у цій справі. Покликання на практику Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду не релевантні до обставин цієї справи.

Стосовно ж вартості витрат на правничу допомогу, то представник позивача зауважив, що аргументи відповідача у цьому контексті зводяться до цитування правових норм і судової практики. Будь-яких конкретних контраргументів, окрім як загального непогодження митницею із позицією позивача не наводиться.

Відповідач, у поданих до суду запереченнях на відповідь на відзив, виклав ті ж міркування, що й у відзиві на позов (а.с.85-87).

Ухвалою суду від 23.02.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні.

Представником позивача долучений до матеріалів справи переклад документів, які подавалася разом з позовною заявою і були викладені іноземною мовою, на українську мову (а.с.92-107).

Розгляд справи здійснювався відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "ПГ "Терполімергаз" зареєстроване як юридична особа з 29.09.2010, основним видом діяльності є виробництво плит, листів, труб і профілів із пластмас, додатковими виробництво труб, порожнистих профілів і фітингів зі сталі, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього (а.с.91).

03.01.2024 між компанією ROREX PIPE SRL (Румунія, продавець) та ТОВ «ПГ «Терполімергаз» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 1/03.01.2024, за умовами якого продавець продає та постачає позивачу склопластикові труби, фітинги ті інші аксесуари (а.с.13 зворот - 15).

На виконання цього зовнішньоекономічного контракту Товариством згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) від 12.01.2024 № GR 000 2982 на митну територію України ввезено товар (а.с.106-107).

15.01.2024 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ № 24UA08U8, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення такий товар: труби склопластикові, безшовні, жорсткі, виготовлені на основі ненасичених поліефірних смол, армовані рубленим скловолокном, обладнані фітингами (муфтами з ущільнювачем), призначені для систем водопостачання та водовідведення (не для військового та не подвійного призначення): CFW-GRP Pipe With Coupling DN/ID 800 mm, type CRI, PN10 SN 5000 L = 12M - 108м. Торгівельна марка: ROREX. Виробник: ROREX PIPE S.R.L. Країна виробництва: Європейський Союз-EU (а.с.11).

До цієї митної декларації, як вбачається з інформації, що міститься в графі 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 12.01.2024 № GR 000 2982; міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 12.01.2024; декларація про відповідність (Declaration of conformity) № 2817/12.01.2024; накладна (Delivery note) № 4901 від 12.01.2024; договір-заявка на перевезення вантажу у міжнародному та внутрішньому сполученні № 09/01-24-04 TP від 09.01.2024; довідка про транспортні витрати; МД 24ROBU1200E0004136; свідоцтво про перевезення вантажу EUR.1 Nr. X 0140515; рахунок-фактура № СФ-0002 від 12.01.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті № 68 від 08.01.2024 (а.с.12-21, 96-107).

В подальшому 15.01.2024 Одеською митницею направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу про надання протягом 10 календарних днів таких додаткових документів (за наявності): виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, за бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості (а.с.19).

Зі змісту цього повідомлення вбачається, що підставою для витребування додаткових документів стали наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах, а саме:

1) аркуші зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів № 1 від 03.01.2024 не пронумеровані, спостерігається наявність слідів неодноразового сканування документу, що може свідчити про ознаки підробки;

2) відповідно до пункту 9.4 зовнішньоекономічного контракту № 1 від 03.01.2024 доставка товару повинна супроводжуватись в тому числі сертифікатом якості, який до митного оформлення наданий не був;

3) згідно з пунктом 4 частини другої статті 53 МК України якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товару, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. В поданій до митного оформлення платіжній інструкції від 08.01.2024 №68 відсутні будь-які відмітки (печатки, штампи) банківської установи;

5) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення такі документи надано не було.

17.01.2024 Товариство скерувало на митницю лист із додатково долученими документами: сертифікат якості № 24-I-3 від 11.01.2024; платіжне доручення в іноземній валюті № 68 від 08.01.2024 з відмітками банку, лист виробника про підтвердження ціни товару від 15.01.2024 та висновок ДП «Держзовнішінформ» № 11/15 від 17.01.2024 (а.с.16 зворот-18, 98, 104).

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500530/2024/000007/2 від 17.01.2024, у графі 33 якого зазначено:

«У поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, зокрема: 1) аркуші зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів № 1 від 03.01.2024 не пронумеровані, спостерігається наявність слідів неодноразового сканування документу, що може свідчити про ознаки підробки; 2) відповідно до пункту 9.4 зовнішньоекономічного контракту № 1 від 03.01.2024 доставка товару повинна супроводжуватись в тому числі сертифікатом якості, який до митного оформлення наданий не був; 3) згідно п.4 ч.2 ст.53 МК України, якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товару, є: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. В поданій до митного оформлення платіжній інструкції від 08.01.2024 №68 відсутні будь-які відмітки (печатки, штампи) банківської установи; 5) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення такі документи надано не було».

Далі у рішенні зазначено, що Одеською митницею витребовувалися додаткові документи. « 17.01.2024 агентом з митного оформлення електронним повідомленням надіслано лист про документи б/н від 17.01.2024, висновок про вартісні характеристики товару від 17.01.2024 №11/15, лист продавця б/н від 17.01.2024, сертифікат якості від 11.01.2024 №24-І-3, банківський платіжний документ, що стосується товару від 08.01.2024 №68, та повідомлено, що більше ніяких додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості надаватись не буде. Таким чином, у визначений законом час, декларантом не подані всі запитувані документи та не спростовані всі наявні розбіжності у наданих документах відповідно до умов, зазначених у статті 53 МК України. Крім того, висновок про вартісні характеристики товару від 17.01.2024 №11/15 стосується поставки за іншим інвойсом - GR-2975 від 11.01.2024».

Оскільки у митного органу була наявна інформація щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МК України та за результатом проведеної консультації відповідачем застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Згідно даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим і становить - 2,552304 євро за 1 кг нетто (МД № UA408020/2023/013767 від 22.02.2023), тоді як декларантом заявлено за ціною 2,156078 євро за 1 кг нетто (а.с.9 зворот).

Одеською митницею одночасно з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару № UA500530/2024/000007/2 від 17.01.2023 прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500530/2023/000014 (а.с.10)

Позивач з метою випуску товару у вільний обіг скористався правом, визначеним частиною сьомою статті 55 МК України, та подав митному органу нову митну декларацію № 24UA13U4 від 18.01.2024, сплативши суму митних платежів згідно із заявленою митною вартістю із наданням гарантій відповідно до розділу X МК України в забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом (а.с.38).

У подальшому, не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю за ціною договору та коригуванням митної вартості товарів, карткою відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості за ціною договору.

Фактичною підставою для сумніву митного органу щодо заявленої митної вартості товару згідно з МД № 24UA08U8 від 15.01.2024 були такі обставини:

1) відсутність нумерації зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів № 1 від 03.01.2024;

2) відсутність сертифіката якості, який має надаватися до поставки товару відповідно до пункту 9.4 зовнішньоекономічного контракту № 1 від 03.01.2024;

3) відсутність у поданій до митного оформлення платіжній інструкції від 08.01.2024 №68 відмітки (печатки, штампи) банківської установи;

5) ненадання до митного оформлення достатніх документів на підтвердження транспортних витрат;

6) за даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим.

Дослідивши подані декларантом згідно із частиною другою статті 53 МК України документи, які подавалися разом із митною декларацією, а також додатково подані документи, суд дійшов висновку, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості (описані вище обставини), є безпідставними та надуманими.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів, вказаних судом вище, та застосував перший метод визначення митної вартості за ціною договору.

Фактурна вартість продукції становила 14 364,00 євро або 594 495,80 грн. До складових митної вартості позивач включив транспортні витрати на суму 48 000,00 грн (витрати за кодом 10 - на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України), про що зазначено в графі 17 оскаржуваного рішення (а.с.7). Митна вартість визначена позивачем за ціною договору становила 15523,76 00 євро або 642 495,80 грн, після коригування митним органом митна вартість встановлена у розмірі 18 376,56 євро.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Перевірячи правильність обчислення митної вартості суд з`ясував таке.

На підтвердження погодженої сторонами ціни за поставлену продукцію, декларантом позивача відповідачу надано, серед іншого, такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 12.01.2024 № GR 000 2982; накладну (Delivery note) № 4901 від 12.01.2024; експортну митну декларацію №24ROBU1200E0004136; платіжну інструкцію в іноземній валюті № 68 від 08.01.2024 (а.с.11 зворот-21 зворот, 54-57, 100, 106).

У рахунку-фактурі (інвойсі) від 12.01.2024 № GR 000 2982 вартість товару вказана за ціною 133 євро за визначену одиницю товару, загальна 14 364,00 євро (а.с.16, 106).

На момент митного оформлення товару Товариством оплата була проведена у строки, погоджені сторонами, про що до МД надавалися банківські платіжні документи, що стосується товару, а саме: платіжна інструкція в іноземній валюті № 68 від 08.01.2024 (а.с.18).

Додатково після вимоги контролюючого органу надати додаткові документи на підтвердження митної вартості, Товариство надало, серед іншого, лист виробника товару компанії ROREX PIPE SRL від 15.01.2024, яким компанія підтвердила ціну на товар склопластикові труби, CFW-GRP з муфтою, DN/ID 800 mm, type CRI, PN10 SN 5000 L = 12M, умови поставки FСА Буфтя - 133 євро/м (а.с.17, 98).

Разом з митною декларацією були надані і інші документи, що стосуються митної вартості товару та її складових - транспортних витрат до митної території України такі як: автотранспортна накладна (CMR) від 12.01.2024; договір-заявку на перевезення вантажу у міжнародному та внутрішньому сполученні № 09/01-24-04 TP від 09.01.2024; довідку про транспортні витрати; свідоцтво про перевезення вантажу EUR.1 Nr. X 0140515; рахунок-фактуру № СФ-0002 від 12.01.2024 (а.с.12 зворот, 13, 19 зворот, 102).

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0002 від 12.01.2024, виставленого перевізником за умовами договору перевезення № 09/01-24-04 TP від 09.01.2024 ФОП ОСОБА_1 , вартість транспортних послуг по території Румунії до кордону з Україною склала 48 000,00 грн (а.с.19 зворот), по території України 9 000,00 грн. Саме така сума транспортних витрат 48 000,00 грн до митної території України включена до складових митної вартості.

Відповідно до пункту 5 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Частиною 11 вказаної статті визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення.

Позивачем відповідно до вимог статті 58 МК України до ціни товару було додано лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Товариством належними доказами підтверджено визначену ним митну вартість імпортного товару за ціною договору.

Повертаючись до підстав оскаржуваного рішення, та надаючи оцінку кожній з них, суд зазначає про таке.

1. Стосовно того, що аркуші зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів № 1 від 03.01.2024 не пронумеровані, спостерігається наявність слідів неодноразового сканування документу, що може свідчити про ознаки підробки, то такі обставини жодним чином не вказують на розбіжності, які мають значення для визначення митної вартості товару чи відсутність необхідних для митного оформлення відомостей. Окрім того, договір купівлі-продажу товарів № 1 від 03.01.2024, містить наскрізне нумерування пунктів та статей, відсутність нумерації аркушів ніяким чином не впливає на його зміст (а.с.13 зворот-15).

У разі сумнівів митного органу в оригінальності документу та наявності «ознак підробки», такі можуть бути усунуті з використанням контролюючим органом своїх повноважень. Так, у відповідності до частини другої статті 264 МК України (яка передбачає, що на вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів) відповідач міг пересвідчитися в оригінальності контракту шляхом його витребування і безпосереднього огляду документу. Натомість відповідач таких дій не вчинив, а безпідставно стверджує про розбіжності у поданих до митного оформлення документах з посиланням на вказану обставину.

2. Щодо невідповідності поданих до митного оформлення документів з умовами договору (пункту 9.4), які визначають перелік супровідних документів до кожної партії товару, серед яких сертифікат якості, то суд з`ясував таке.

У пункті 9.4. зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів № 1 від 03.01.2024 сторонами визначено: продавець зобов`язується інформувати покупця про доставку склопластикових труб та фітингів та інструкцій покупця відповідно до графіку доставки, а саме починати поставку товару на 10-й день після отримання передоплати в розмірі не менше 300 метрів кожного діаметра труб щодня, попередньо телескопувати їх перед завантаженням, а також надавати при кожній доставці хоча б один оригінал з наступних документів: комерційний рахунок-фактура; пакувальний лист; документи, згадані у ст. 6; сертифікат походження товару EUR.1; сертифікат якості.

Виходячи з таких погоджених сторонами умов договору, продавець зобов`язаний надавати не всі документи, визначені у пункті 9.4. договору, а хоча б один з них.

У спірних правовідносинах суд встановив, що 15.01.2024 одночасно з МД № 24UA08U8 до митного оформлення були подані комерційний рахунок-фактура (інвойс) від 12.01.2024 № GR 000 2982, пакувальний лист (а.с.57, 62). А 17.01.2024 Товариство скерувало на митницю лист із додатково долученими документами, серед яких сертифікат якості № 24-I-3 від 11.01.2024 (а.с.70).

Отже, наведені обставини не дають жодних підстав стверджувати про розбіжності у поданих Товариством до митного оформлення документах, а вказана підстава митного органу є необґрунтованою.

3. Щодо поданих позивачем до Одеської митниці банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, які викликали сумніви через те, що у платіжній інструкції від 08.01.2024 №68 відсутні будь-які відмітки (печатки, штампи) банківської установи, то суд враховує пояснення представника позивача, що дана платіжна інструкція в іноземній валюті № 68 від 08.01.2024 була сформована при здійсненні оплати з використанням онлайн сервісу банку, вона підписана цифровим електронним підписом. Проте з метою усунення будь-яких сумнівів стосовно проведених розрахунків, Товариством разом з листом від 17.01.2024 було долучено цю ж платіжну інструкцію вже з відтисками печатки банку та підписами його уповноваженої особи (а.с.18, 63).

Таким чином, покликання відповідача як на підставу для прийняття оскаржуваного рішення, на те, що в поданій до митного оформлення платіжній інструкції від 08.01.2024 №68 відсутні будь-які відмітки (печатки, штампи) банківської установи є безпідставним.

4. Ще одна мотивація оскаржуваного рішення стосується недостатнього надання документів на підтвердження витрат на транспортування. Вище суд вже зауважував, що для їх підтвердження Товариством разом з МД № 24UA08U8 надано договір-заявку з визначеною ціною послуг перевезення товару, довідку про транспорті витрати та рахунок-фактуру перевізника. На переконання суду, таких документів достатньо для підтвердження витрат на транспортування.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14, у якій Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду досліджував питання доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення згідно умов МК України та виснував: якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи).

З огляду на це суд зазначає, що видана перевізником довідка про транспортні витрати разом з договором на надання транспортно-експедиторського обслуговування, рахунком є допустимими та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів. Твердження Одеської митниці щодо відсутності підтвердження витрат на транспортування не знаходить свого підтвердження та спростовується документами, що були надані до митного оформлення.

5. Щодо висновку ДП «Держпрозовнішформ» № 11/15 від 17.01.2024, то відповідач не врахував такий висновок, стверджуючи, що висновок про вартісні характеристики товару від 17.01.2024 №11/15 стосується поставки за іншим інвойсом - GR-2975 від 11.01.2024. З приводу цього суд зазначає про таке.

Зі змісту висновку ДП «Держпрозовнішформ» № 11/15 від 17.01.2024 вбачається, що предметом дослідження був той самий товар, що розглядається у межах оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та який поставляється на основі того ж зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів № 1 від 03.01.2024, укладеного з продавцем румунською компанією ROREX PIPE SRL. Інвойс № GR000 2975 від 11.01.2024 є аналогічний інвойсу від 12.01.2024 № GR 000 2982, зокрема та ж сама кількість товару і сума поставки 14 364, 00 євро. У висновку досліджувались цінові пропозиції компанії-виробника та інформація з мережі Інтернет щодо цін на аналогічну/подібну продукцію.

З огляду на це суд погоджується з мотивацією позивача, що такий висновок є належним та достовірним джерелом інформації про митну вартість товару, проте безпідставно не взятий відповідачем до уваги.

При розгляді справи суд не встановив у документах, які подані декларантом до митного оформлення ознак підробки документів чи відсутності у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант позивача надав митному органу належні та допустимі, достатні докази на підтвердження ціни товару і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

6. Щодо мотивів відповідача про те, що ціни на імпортований товар, є нижчими від цін за аналогічні товари, розмитнення яких вже проводилося, то такі обставини не є та не можуть бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог МК України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів. Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

У постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 Верховний Суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

Наведені обставини, встановлені у цій справі, дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не довів необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення. Крім того, ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов відповідач не наводить конкретних числових значень складових митної вартості, які не підтвердженні документально.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Натомість у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів.

Отже, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

При цьому митний орган належно не обґрунтував свої рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів про коригування митної вартості товарів про коригування митної вартості товарів від 17.01.2024 № UA500430/2024/000007/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500530/2024/000014 не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, а позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, враховуючи, що суд задовольняє позов повністю, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 3028,00 грн, перерахованого згідно з платіжною інструкцією №5574 від 12.02.2024 (а.с.37). Стосовно витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн, то позивач не надав доказів на підтвердження понесення таких витрат, в позовній заяві зазначив, що докази, які підтверджують розмір понесених ним судових витрат, будуть подані у порядку, встановленому КАС України.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз" (вулиця Микулинецька, 31, місто Тернопіль, 46005, ) до Одеської митниці (вулиця Лип Івана та Юрія, 21А, місто Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 4400563) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів 17 січня 2024 року № UA500430/2024/000007/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500530/2024/000014, прийнято щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз" .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз" судовий збір у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 04 квітня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.