Справа № 640/20017/22
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року № 640/20017/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України. Третя особа: Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

УСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту також відповідач, Мін`юст; ; адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі по тексту - третя особа, ДП «Національні інформаційні системи»; ; адреса:04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати пункти 4 та 6 наказу відповідача від 11.10.2022 №4364/5 про тимчасове блокування Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 місяці.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що спірна реєстраційна дія, за результатами розгляду скарги на яку позивачці тимчасово заблоковано доступ до Єдиного державного реєстру оскаржуваним наказом, вчинена нею у відповідності до вимог законодавства, під час її вчинення у позивачки не було підстав для відмови у її проведенні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти заявлених позовних вимог, зазначивши про те, що оскаржуваним наказом позивачці заблоковано доступ до Єдиного державного реєстру у зв`язку з тим, що під час розгляду скарги на дії позивачки встановлено проведення нею реєстраційної дії про внесення змін до відомостей про юридичну особу, за якими було додано нового учасника юридичної особи та змінено кінцевого бенефіціара ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» на ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з ЄДР від 22.10.2021; згідно цього ж витягу ОСОБА_2 отримала 90% частки у статутному капіталі юридичної особи або відсотку права голосу. Враховуючи, що на момент накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_3 у ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» їй належало 100% статутного капіталу чи відсотку права голосу цієї юридичної особи, то їх зменшення/зміна прямо впливає на скаржника щодо отримання належних грошових коштів за виконавчим провадженням. З огляду на викладене, відповідач вважає, що оскаржуваний наказ винесений ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені положеннями законодавства а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали справи №640/20017/22 до Київського окружного адміністративного суду.

За результатом автоматизованого розподілу, справу №640/20017/22 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 прийнято до провадження адміністративну справу №640/20017/22 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Позивачкою подано клопотання, в якому вона просить суд здійснювати розгляд справи з проведенням судового засідання та викликом сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Ахеп v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «VarelaAssalinocontrelePortugal», заява №64336/01). Так, y випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (не в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

При цьому, положення Кодексу адміністративного судочинства України гарантують права учасників справи безпосередньо знайомитись з матеріалами справи, зокрема і з аргументами іншої сторони та інших учасників та реагувати на ці аргументи відповідно до процесуального законодавства.

Врахувавши зміст клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Водночас, судом при вирішенні спору по суті будуть враховані письмові доводи учасників справи та надані ними докази.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована як приватний нотаріус Київського міського територіального округу.

На підставі заяви від 21.12.2021 керівника ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» позивачкою 22.10.2021 вчинено спірну реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером 017079385 «Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера). Зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновника (учасників) юридичної особи. Зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

ОСОБА_4 подано до Мін`юсту скаргу на реєстраційні дії позивачки від 06.12.2021 з проханням скасувати спірну реєстраційну дію, анулювати доступ, зокрема і позивачці до Єдиного державного реєстру.

Висновком Центральної колегії Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 19.01.2022 рекомендовано відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 .

Дорученням Міністра юстиції України від 19.07.2022 №220/1/48-22 зазначену скаргу винесено на повторний розгляд.

Висновком Центральної колегії Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 08.08.2022 рекомендовано залишити скаргу ОСОБА_4 без розгляду по суті у зв`язку з тим, що скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації не порушено.

Дорученням Міністра юстиції України від 15.09.2022 №317/1/48-22 зазначену скаргу винесено на повторний розгляд.

Висновком Центральної колегії Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 04.10.2022 рекомендовано скаргу задовольнити частково, скасувати, зокрема, спірну реєстраційну дію щодо ТОВ «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ ТРЕЙД ВЕСТ» та тимчасово заблоковано позивачці доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 місяці.

Пунктом 4 наказу Мін`юсту від 11.10.2022 №4364/5 про задоволення скарги відповідно до абзацу 2 та 3 частини шостої, пунктів 2, 4 частини сьомої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 позивачці тимчасово заблоковано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 місяці.

Вважаючи наказ в оскаржуваній частині протиправним, позивачка звернулася до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 02.07.2014 №228(із змінами) (далі по тексту - Положення №228), визначено, що Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, з питань утримання військовополонених, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації; забезпечує реалізацію державної політики у сфері стягнення в дохід держави активів осіб, щодо яких застосовано санкції.

Відповідно до підпункту 83-10 пункту 4 Положення №228 Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Мін`юсту та приймає обов`язкові до виконання рішення.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV (далі по тексту - Закон №755-IV).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону №755-IVдержавна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно частини першої статті 3 Закону №755-IV дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно - правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Положеннями частини першої статті 5 Закону №755-IV визначено, що систему органів державної реєстрації становлять Міністерство юстиції України; інші суб`єкти державної реєстрації.

Частиною першою статті 34 Закону №755-IVвстановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії;

2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України;

3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Єдиного державного реєстру іншими особами.

Під час розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України здійснюється також перевірка відповідності законодавству у сфері державної реєстрації рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, що оскаржувалися до відповідного територіального органу.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації (крім скарг на проведені державним реєстратором реєстраційні дії), які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.

Відповідно частини шостої статті 34 Закону №755-IVза результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу: про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації); про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації); про залишення скарги без розгляду по суті.

Відповідно пункту 4 частини сьомої статті 34 Закону №755-IVу разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру вирішується питання про передачу на розгляд іншого державного реєстратора документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора. У разі якщо інші державні реєстратори, які перебувають у трудових відносинах з відповідним суб`єктом державної реєстрації, відсутні або державним реєстратором є нотаріус, такі документи передаються до територіально найближчого суб`єкта державної реєстрації, що має не менше трьох державних реєстраторів, які мають доступ до Єдиного державного реєстру, або іншому нотаріусу (нотаріусам) за попереднім погодженням із ним (ними). У разі прийняття рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру стосовно нотаріуса такому нотаріусу забезпечується доступ до Єдиного державного реєстру у режимі отримання інформації для здійснення нотаріальної діяльності відповідно до закону.

Рішення про скасування реєстраційної дії, про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру, про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України за результатами розгляду відповідної скарги приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У разі якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації виявлено порушення законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних чи юридичних осіб, Міністерство юстиції України, його територіальні органи вживають заходів для повідомлення про це правоохоронних органів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 подано скаргу на реєстраційні дії, проведені позивачкою щодо ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ», в якій зазначено, що ОСОБА_4 є стягувачем у межах ВП НОМЕР_2, що здійснюється Шевченківським районним відділом ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 11.07.2013 про стягнення з ОСОБА_5 (далі по тексту - ОСОБА_5 ) на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 912634,03 долара США; постановою державного виконавця від 12.03.2020 у ВП НОМЕР_2 було накладено арешт на рухоме майно боржника - корпоративні права, належні ОСОБА_5 , а саме, на частку статутного капіталу 100% ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ»; відомості про ОСОБА_5 внесено до Єдиного реєстру боржників Міністерства юстиції України. Водночас, спірною реєстраційною дією позивачкою внесено зміни щодо складу учасників та частка в статутному капіталі ОСОБА_5 , яка зменшена зі 100% до 10%. На підтвердження викладеного матеріали справи містять Інформацію про виконавче провадження, постанову про арешт майна боржника від 12.03.2020, Інформацію з Єдиного реєстру боржників від 06.12.2021.

У запереченнях на скаргу ОСОБА_5 зазначено, що скарга подана особою, яка не має на це повноважень, оскільки скаржником не подано доказів на підтвердження його порушених прав. Оскільки частка у статутному капіталі ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» не була реалізована (продана) боржником, а був збільшений розмір статутного капіталу за рахунок додаткового вкладу третьої особи, ОСОБА_5 мала підстави для звернення до реєстраторів для вчинення реєстраційних дій, що не є порушенням статті 56 Закону України «Про виконавче провадження». Звернута увага, що накладення арешту на частку у статутному капіталі товариства не позбавляє боржника права ведення поточної господарської діяльності.

У поясненнях на скаргу позивачкою зазначено, що спірна реєстраційна дія була проведена на підставі заяви керівника ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» від 21.12.2021, не стосувалася учасника ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» ОСОБА_5 та передбачала включення до Державного реєстру юридичних осіб інформації про ще одного учасника ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» - ОСОБА_2 ; жодна інформація щодо учасника ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» ОСОБА_5 у вказаній заяві не містилася, тим більше, нею не змінювалася. Також внаслідок проведення спірної реєстраційної дії не змінилася частка ОСОБА_5 у статутному капіталі ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ».

Відповідно до положень підпункту 1частини першої статті 25 Закону №755-ІV державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації.

Згідно з пунктом 3-1 частини першої статті 28 статті 25 Закону №755-ІV підстави для відмови у державній реєстрації: заяву про державну реєстрацію змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов`язаних із зміною засновників (учасників) юридичної особи у зв`язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, подано щодо засновника (учасника), який на момент подання заяви внесений до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці, крім випадку збільшення розміру такої частки.

З наявної в матеріалах справи копії заяви щодо державної реєстрації юридичної особи (крім господарських формувань та органів влади) (з 11 липня 2021 року) за формою 2 вбачається, що вона подана ОСОБА_2 21.10.2021 щодо включення відомостей щодо зміни засновників (учасників) або відомостей про таких осіб у зв`язку зі збільшенням статутного капіталу з 18500 грн до 185000 грн; розмір частки засновника (учасника) ОСОБА_5 - 18500 грн (10%), розмір частки засновника (учасника ОСОБА_6 - 166500 грн (90%).

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що постановою про арешт майна боржника від 12.03.2020 ВП НОМЕР_3 накладено арешт на майно, що належить боржнику ( ОСОБА_5 ) - корпоративні права належні ОСОБА_5 , яка є учасником (засновником) з часткою статутного капіталу 100% ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ», про що внесено запис в Єдиний реєстр боржників.

Системний аналіз пункту 3-1 частини першої статті 28 статті 25 Закону №755-ІV дає підстави вважати, що виключною підставою для вчинення дій щодо державної реєстрації змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов`язаних із зміною засновників (учасників) юридичної особи у зв`язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, є збільшення розміру такої частки засновника (учасника) (у даному випадку - ОСОБА_5 .

Натомість, спірними реєстраційними діями розмір частки засновника (учасника) ОСОБА_5 зменшився зі 100% до 10%.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи позивачки щодо відсутності у заяві жодної інформації щодо учасника ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» ОСОБА_5 у графі «Відомості про заявника та спосіб отримання виписки в паперовій формі (у випадку подання заяви в паперовій формі) міститься інформація щодо ОСОБА_5 . Крім того, подання заяви ОСОБА_6 не змінює обставин щодо зменшення спірними реєстраційними діями позивачки розмір частки засновника (учасника) ОСОБА_5 зі 100% до 10%. Крім того, заява від 21.10.2021 містить відмітки про зміну засновників (учасників) або відомостей про таких осіб, про зміну розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду), про зміну установчих документів та про зміну кінцевого бенефіціара, а також інформацію про зміну прямого вирішального впливу (контролю) ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ», за якою ОСОБА_6 отримує 90% статутного капіталу чи права голосу, а тому, незважаючи на те, що сама заява подана іншою особою, спірна реєстраційна дія прямо стосується ОСОБА_7 як боржника за ВП НОМЕР_3.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спірну реєстраційну дію позивачкою вчинено у порушення законодавчо встановлених пунктом 3-1 частини першої статті 28 статті 25 Закону №755-ІV вимог.

Позивачка в адміністративному позові зазначає, що норма пункту 3-1 частини першої статті 28 Закону №755-IV направлена виключно на захист прав дітей на достатній життєвий рівень та покращення матеріального забезпечення дітей шляхом погашення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, сприянню якому є недопущення відчуження майна боржником, внесеним до Єдиного державного реєстру боржників.

З приводу вказаного твердження суд зазначає, що у пункті 3-1 частини першої статті 28, статті 25 Закону №755-ІV як підставу для відмови у державній реєстрації визначено подання заяви про державну реєстрацію змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов`язаних із зміною засновників (учасників) юридичної особи у зв`язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, щодо засновника (учасника), який на момент подання заяви внесений до Єдиного реєстру боржників, зокрема, за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці, крім випадку збільшення розміру такої частки.

Суд зазначає, що за семантичними властивостями слово «зокрема» вживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного. Тобто, положення пункту 3-1 частини першої статті 28 статті 25 Закону №755-ІV не містять вичерпного переліку підстав для відмови у державній реєстрації із зазначених причин, з урахуванням чого у суду є підстави вважати, що зменшення спірними реєстраційними діями розміру частки засновника (учасника) ОСОБА_5 зі 100% до 10% призведе до зменшення отримання стягувачем ОСОБА_4 у ВП НОМЕР_3 належний грошових коштів.

Зазначеними обставинами також спростовуються доводи позивачки щодо не зазначення у скарзі ОСОБА_4 , які саме його права були порушені спірними реєстраційними діями.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в оскаржуваному наказі підстав для прийняття такого рішення, належних і достатніх мотивів, за яких застосовано такий захід впливу та обґрунтування строків його застосування, спростовуються наступним.

Процедуру розгляду відповідно до Закону №755-IV скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами визначає Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128(далі по тексту - Порядок №1128).

Пункт 9 Порядку №1128 визначає, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Згідно пункту 14 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні, висновок колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) або їх засвідчені копії розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

З наведених положень законодавства слідує, що обставини, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, встановлюються під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації, за результатом розгляду якої колегіально колегія формує відповідний висновок.

При цьому, підстави для прийняття оскаржуваного рішення, наявність належних і достатніх мотивів, за яких застосовано такий захід впливу та обґрунтування строків його застосування викладено у висновку від 04.10.2022 та є дискреційними повноваженнями відповідача в силу положень пункту 2 частини шостої статті 34 Закону №755-IV, оскільки вимогами чинного законодавства передбачено повноваження Міністерства юстиції України щодо блокування або анулювання доступу державним реєстраторам до Державного реєстру прав, а спірний наказ є обґрунтованим та прийнятим на підставі й в межах діючого законодавства, то за таких обставини такі дії є правомірними.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2021 у справі №820/4389/17.

Жодних інших доводів протиправності оскаржуваного наказу, які б вплинули на результати розгляду справи, позивачкою не заявлено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про прийняття оскаржуваного наказу відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому, заявлені позовні вимог не підлягають задоволенню як такі, що не підтверджені документально та нормативно під час розгляду справи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення.

Водночас докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані відповідачем.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню та враховуючи положення статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

рішення виготовлене у повному обсязі та підписане 03.04.2024

Суддя Панченко Н.Д.