Справа № 380/2445/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 рокусправа № 380/2445/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи Львівська установа виконання покарань (№19) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Львівська установа виконання покарань (№ 19)" щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно; зобов`язати Державну установу "Львівська установа виконання покарань (№ 19)" () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження служби речове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходив службу у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (19)» до 30.12.2022. Наказом від 30.12.2022 №120/ОС-22 позивача звільнено зі служби в запас за власним бажанням. Позивач звернувся із заявою від 30.12.2022 до відповідача щодо виплати йому грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування та очікував на виплату відповідної компенсації. Оскільки виплату грошової компенсації за неотримане речове майно не було проведено, позивач звернувся до суду.

Ухвалою від 06.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначає, що ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» є державною установою, яка повністю утримується за рахунок коштів державного бюджету. У 2023 році та на дату подання відзиву бюджетні асигнування, призначені для виплати компенсації колишнім працівникам установи за неотримане речове майно, відсутні.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 проходив службу у Державній установі "Львівська установа виконання покарань (№ 19)" до 30.12.2022.

Наказом відповідача від 30.12.2022 № 120/ОС-22 позивача звільнено з 30.12.2022 зі служби в запас за власним бажанням.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 30.12.2022 щодо виплати йому грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування.

Згідно довідки № 0011 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна ОСОБА_1 від 30.12.2022, позивачу належить до виплати компенсація в сумі 15931,11 грн.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому при звільненні грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, звернувся до суду з цим позовом.

Щодо строків звернення до суду суд враховує, що відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, тому позивач очікував на проведення відповідних виплат, а у цій справі оскаржує бездіяльність відповідача.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 № 2713-IV (далі Закон № 2713).

Згідно ч.1 ст.24 Закону №2713, фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом.

Механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами визначає Порядок про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 (далі - Порядок №578).

Згідно п.2,3 Порядку №578, речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань. Речове майно за цільовим призначенням є речовим майном поточного забезпечення, а за використанням поділяється на майно особистого користування та інвентарне майно.

Відповідно до п.27 Порядку №578, під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

Згідно п.23 Порядку №578, грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України", державної установи "Центр пробації" відповідно до їх закупівельної вартості.

Відповідно до п.60 Порядку №578, для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

Відповідно до п.22 Порядку №578, особам рядового і начальницького складу (крім курсантів) після перших трьох років служби за їх бажанням та рішенням керівника органу чи установи, підприємства дозволяється за умови наявності в їх користуванні придатних до використання предметів раніше виданого речового майна особистого користування замість одних предметів, передбачених нормами забезпечення, отримувати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або отримувати за них грошову компенсацію.

За наведеного правового регулювання, для осіб які проходять службу в органах ДКВС, грошова компенсація за належні до отримання предмети речового майна особистого користування виплачується у разі наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі, що передбачено пунктом 22 Порядку №578, однак для осіб, які звільняються зі служби, таких обмежень та застережень не визначено Порядком №578. Тому у разі звільнення службовця зі служби у ДКВС у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання ним відповідної заяви за місцем служби.

Суд встановив, що грошову компенсацію вартості за недоотримане речове майно позивачу при звільненні виплачено не було.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату грошової компенсації, однак відповідну виплату відповідач не провів.

Таким чином, відповідачем не забезпечено позивачу реалізацію його прав, гарантованих Закону №2713 та Порядку №578, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи Львівська установа виконання покарань (№19) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Львівська установа виконання покарань (№ 19)" щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.

Зобов`язати Державну установу "Львівська установа виконання покарань (№ 19)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 15931,11 грн. згідно довідки № 0011 від 30.12.2022.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКрутько Олена Василівна