Справа № 607/1138/24
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2024 Справа №607/1138/24 Провадження №2-а/607/84/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Карапетяна Є.Т., представника відповідача Дубової М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

16.01.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В позовній заяві позивач вказав, що 08.01.2024головним спеціаліст-інспектором з паркування сектору контролю з паркуванням ТЗ УМП ТМР управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Кравчуком Олександром Олександровичем винесена постанова серія РАП № до повідомлення серія ТЕ №00111205 про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), в місті Тернопіль по бульвару Тараса Шевченка 3. Головний спеціаліст-інспектор з паркування зафіксував правопорушення вимоги п. 15.9 (ґ) ПДР затверджених постановою КМУ від 10.102001 №1306. Крім того, інспектором затримано автомобіль позивача TOYOTA RAV 4EV р.н НОМЕР_1 , шляхом доставки його для зберігання на спеціальний майданчик, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Згідно вказаної постанови його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 28.12.2023 він здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті бульвар Тараса Шевченка, 3 м. Тернопіль, чим порушив вимоги п. 15.9 (ґ) Правил дорожнього руху.

Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною з огляду на наступне. Пунктом 15.9 ґ) ПДР встановлено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Натомість, він здійснив зупинку не на перехресті, а був припаркований 11 метрів за поворотом після відгалуження дороги, безпосередньо на бульварі на відстані більш ніж 10 метрів до початку перехрестя. Крім того, в місці зупинки відсутні забороняючі зупинку знаки та відсутня відповідна розмітка, а також відсутній знак про перехрещення доріг. До того ж, місце паркування було добре освітлене, що видно на фотографіях представлених інспектором з паркування. Також, на світлинах видно, що автомобіль жодним чином не створював ускладнень для руху, не заважав пішоходам та не створював небезпеки для учасників дорожнього руху. Ширина дороги у місці зупинки автомобіля складала більше 15 метрів.

Повернувшись згодом до місця, де він, залишив автомобіль, він виявив його відсутність, а після звернення на 102 йому повідомили, що транспортний засіб евакуювали через суттєве порушення правил дорожнього руху.

В подальшому йому стало відомо, що автомобіль було тимчасово затримано та доставлено для зберігання на спеціальний майданчик та щодо нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн за порушення ПДР у частині вимог щодо зупинки транспортного засобу. Крім того, з метою повернення автомобіля він був змушений прибути до спеціального майданчика, оплатити на користь ДП «Сервіс ТЕТ» послуги з евакуації транспортного засобу, оплатити послуги на користь КП ТМР «Масив» за його зберігання, а також сплатити штраф. Такими діями, йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 5000 грн, що полягала в істотних душевних стражданнях з приводу неможливості користуватись майном, безпідставним притягненням до відповідальності, зміною запланованого робочого дня та інших негативних наслідків тощо.

У зв`язку з наведеним просить скасувати постанову серії РАП № від 08.01.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, винесену головним інспектором-спеціалістом з паркування сектору контролю з паркуванням транспортних засобів Управління муніципальної поліції Тернопільської міської ради ОСОБА_2 та закрити справу про адміністративне правопорушення; визнати протиправним застосування 28.12.2023 головним інспектором-спеціалістом з паркування сектору контролю з паркуванням транспортних засобів Управління муніципальної поліції Тернопільської міської ради ОСОБА_2 заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу та поміщення його на спеціальний майданчик та визнати протиправним та скасувати рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, оформлене Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28.12.2023; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління муніципальної поліції Тернопільської міської ради на його користь матеріальну шкоду в сумі 2632 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн та сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

13.02.2024 судом зареєстрований відзив на позовну заяву поданий Управлінням муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, який мотивований тим, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. 28.12.2023 о 10 год. 41 хв. водій транспортного засобу марки Toyota Rav 4 з державними номерними знаками НОМЕР_1 здійснив зупинку на перехресті за адресою бульвар Шевченка, 3 у м. Тернопіль та створив перешкоду для інших учасників руху, порушено п.15.9 (ґ) Правил дорожнього руху. По даному факту головним спеціалістом - інспектором з паркування управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія РАП до повідомлення серія ТЕ№00111205 за ч.3 ст.122 КУпАП. Одночасно інспектором з паркування здійснено тимчасове затримання транспортного засобу позивача та доставлення на спеціальний майданчик відповідно до ст.265-4 КУпАП, Порядку тимчасового затримання транспортних засобів інспекторами з паркування, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №990 від 14.11.2018 року.

Відповідно до п.15.9 ґ зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме зупинку на перехресті підтверджується фотоматеріалами.

Перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Інспектором з паркування, з метою належного фіксування факту порушення правил зупинки, стоянки або паркування водієм транспортного засобу здійснено фотофіксацію в кількості шість фото з різних протилежних ракурсів, з відображенням 1) дати і часу (моменту),- 2)місця розташування даного транспортного засобу до нерухомих об`єктів, та встановлено географічні координати що повністю відповідає вимогам Примітки с.14-2 КУпАП.

Відповідно до п.2 Порядку тимчасового затримання транспортних засобів інспекторами з паркування, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №990 від 14.11.2018 року тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, виходячи з вищевказаного, саме розташування транспортного засобу позивача на перехресті є випадком, що відноситься до таких, що суттєво перешкоджає руху, а тому притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП, здійснення тимчасового затримання транспортного засобу позивача є правомірними діями інспектора з паркування.

Вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди в межах справи №800/416/17 у постанові від 23.01.2019 Велика Палата Верховного Суду вказала, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України). Одночасно позивачем нічим не підтверджено вказану суму моральної шкоди, не вказано з чого він виходив при оцінені завданої шкоди.

За висновками постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Представник відповідача вказав, що на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю відповідача та спричиненою шкодою позивачем не подано жодного доказу.

З огляду на вищезазначене, на думку представника відповідача, оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та об`єктивною, а інспектор з паркування діяв правомірною, у межах своїх повноважень у спосіб передбачений законодавством. З цих підстав, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача Управління муніципальної поліції Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, у задоволенні позову представник відповідача просить відмовити з підстав наведених у відзиві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до позовної заяви позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 28.12.2023 о 10:41 головним спеціалістом інспектором з паркування Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Кравчуком О.О. в режим фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу (ПДР України) TOYOTA RAV 4EV р.н BО1219YA, в м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 3, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, чим порушено п. 15.9 (ґ) Правил дорожнього руху. У відношенні власника (належного користувача) транспортного засобу винесено постанову серія РАП № від 08.01.2024 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

Так, відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частина 1 ст.9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пункт 1.9 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 15.1 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 15.2 ПДР передбачено, що у випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються бiля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати iншим учасникам дорожнього руху).

Згідно п. 15.9 «ґ» ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м вiд краю перехрещуваноi проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русi та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або роздiлювальна смуга.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, статтею 265-4 КУпАП наведений перелік способів розміщення транспортного засобу, які є такими, що суттєво перешкоджають дорожньому руху або створюють загрозу безпеці руху. Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга (пп. «ґ» п.2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП).

Обов`язковою умовою притягнення водія до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП є встановлення в діях водія складу адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивної сторони. Адміністративна відповідальність за вчинення зазначеного правопорушення настає лише у випадку створення водієм перешкоди дорожньому руху або загрози безпеці руху. Дані обставини є обов`язковими для встановлення відповідачем.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису)(за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до примітки ст. 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та шостою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту),частиною першою статті 152-1цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1цього Кодексу.

При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до положень ст. 14-2 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 28.12.2023; 2) місце розташування транспортного засобу: м. Тернопіль, бульв. Тараса Шевченка, 3; 3) GPS координати: 49.55586 25.5955029; 4) час вчинення порушення: 10:41:53.

На зображеннях зафіксовано також відсутність на перехресті суцільної лiнiї розмітки або роздiлювальної смуги на ділянці дороги, де знаходився автомобіль позивача, що надавало б згідно п. 15.9 «ґ» ПДР право для зупинки.

Згідно з матеріалами фотофіксації транспортного засобу, які додані до відзиву на позовну заяву, позивач ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме зупинку транспортного засобу ТOYОТА RAV 4, державний номер НОМЕР_2 , зафіксовано в межах тристороннього перехреста, що є порушенням п.15.9 (ґ) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП та суб`єктом відповідальності за яке в даному випадку є власник автомобіля.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та за наявності доказів, що підтверджують вину позивача.

Доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП України, винесена на підставі та в межах повноважень наданих уповноваженій посадовій особі муніципальної поліції, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а отже є законною.

Зважаючи на те, що відсутні законні підстави для скасування оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, а тому відсутні для задоволення решти позовних вимог позивача, які є похідними.

Твердження позивача про те, що він здійснив зупинку не на перехресті, а був припаркований 11 метрів за поворотом після відгалуження дороги, безпосередньо на бульварі на відстані більш ніж 10 метрів до початку перехрестя судом до уваги не береться, оскільки позивачу ставиться у провину не здійснення зупинки ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, а здійснення зупинки безпосередньо на перехресті, що доводиться належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи та досліджені судом.

Посилання позивача на те, що його автомобіль жодним чином не створював ускладнень для руху, не заважав пішоходам та не створював небезпеки для учасників дорожнього руху, тобто не створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, в той час, як ширина дороги у місці зупинки автомобіля складала більше 15 метрів не заслуговують на увагу, оскільки положеннями ст. 265-4 КУпАП визначено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на перехрестях, що і доведено матеріалами адміністративної справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки згідно цієї норми судові витрати стягуються з відповідача лише при задоволенні позову, а тому відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради на користь позивача сплаченого судового збору в розмірі 605, 60 гривень.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 14-2, 122, 245, 251, 265-4, 278, 279-1, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія РАП № до повідомлення серія ТЕ №00111205 від 08.01.2024, залишити без змін.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, вул. Коновальця, 8, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич