Справа № 280/4381/22
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 280/4381/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Вінницькій області та Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року (суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Запорізькій області в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 04.07.2022 №3660/02-32-09-02/ та від 04.07.2022 №3659/02-32-09-02/.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.06.2022 поштовою кореспонденцією позивачем отримано Акт від 10.06.2022 №2293/08/01/09/ про результати фактичної перевірки з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, обігу, зберіганні та транспортуванні пального; виявлення порушень у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів. Адресою перевірки значиться м. Запоріжжя, вул. Адмірала Лазарєва, 5. Зі змісту Акту вбачається, що фактична перевірка розпочата о 16-05 год. 23.02.2022, завершена о 16-00 год. 09.06.2022. Позивач звертає увагу, що в акті відсутнє посилання на наказ, на підставі якого проведена фактична перевірка. Ні зі змісту Акту перевірки, ні під час розгляду заперечень на Акт перевірки, позивач не був повідомлений про наявність інформації про порушення ним вимог законодавства в частині обігу пального, як законодавчу підставу для проведення фактичної перевірки. В Акті перевірки міститься інформація, що в ході перевірки, згідно аналізу бази Єдиного реєстру акцизних накладних встановлено, що у перевіряємому періоді зареєстровано акцизні накладні на реалізацію пального на адресу ФОП ОСОБА_1 . З цього зроблено висновок про те, що позивач отримав та зберігав пальне за адресою АДРЕСА_1 . Так, позивачем придбано паливо для використання у власній господарській діяльності, для заправки транспортних засобів. Відповідно до норм чинного законодавства отримання палива не передбачає ліцензування. Поруч із цим, в Акті перевірки зазначено, що під час проведення перевірки позивача за адресою АДРЕСА_1 , залишків пального не встановлено. Факт зберігання палива не знайшов свого підтвердження. Крім цього, у ході перевірки не встановлено будь-якого обладнання, ємностей, які можливо використовувати для зберігання палива. Також за адресою АДРЕСА_1 , у ході перевірки, не встановлено територій, які могли бути використані для зберігання палива. Позивач вважає, що застосування фінансових санкцій за здійснення діяльності по зберіганню палива без ліцензії можливе за умови виявлення у ході фактичної перевірки обладнання, споруд, ємностей, які можуть бути використані для такого зберігання. За відсутності таких ємностей зберігання палива не підтверджено. Крім того, в обґрунтування висновків фактичної перевірки про зберігання пального покладено неналежний доказ, а саме інформацію про реєстрацію в Єдиному реєстрі акцизних накладних акцизної накладної, якою підтверджується придбання палива. Також позивач звертає увагу, що йому не надавались направлення на перевірку. Крім того, позивач не погоджується із інкримінованим йому порушенням пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України. У акті перевірки зазначається, що 23.02.2022 позивачу вручено лист про надання документів та вмотивованих пояснень. Разом із цим, про які документи йшла мова, що потрібен був пояснити позивач не зазначено. На той час фактична перевірка не проводилась. Будь-якого конкретизованого запиту з боку контролюючого органу позивач не отримував. Просить позов задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області форми «ПС» від 04.07.2022 №3659/02-32-09-02/.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області форми «С» від 04.07.2022 №3660/02-32-09-02/.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 010 стягнено на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Вінницькій області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що перевіркою встановлено, що згідно з даними ЄРАН за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 отримувалось та зберігалось пальне за період з 02.04.2021 по 22.09.2021 без отримання відповідної ліцензії, чим порушено ч. 1, ч. 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР. Таким чином, фактичною перевіркою встановлено порушення вимог ФОП ОСОБА_1 : - ч. 1, ч. 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (зі змінами та доповненнями); п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями). Акт фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 зареєстровано за № 2293/08/01/09/ від 10.06.2022 та направлено примірник акта засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення на податкову адресу позивача, який отримано останнім 14.06.2022. За результатами фактичної перевірки з урахуванням розгляду заперечень від 29.06.2022 № 16542/6/08-01-09-01-07, згідно з п. 11 Наказу ДПС України від 28.03.2022 № 173 (зі змінами, внесеними наказами ДПС від 05.04.2022 № 185, від 11.04.2022 № 187, від 22.04.2022 № 196, від 19.05.2022 № 237, від 25.05.2022 № 249, від 31.05.2022 № 276, від 09.06.2022 № 311, від 24.06.2022 № 344, від 07.07.2022 № 417) щодо забезпечення безперебійної роботи територіальних органів ДПС Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення: від 04.07.2022 № 3659//02-32-09-02/ про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» у сумі 1020, 00 грн за ненадання документів; від 04.07.2022 № 3660//02-32-09-02/ про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» у сумі 500000, 00грн - за зберігання пального без відповідної ліцензії. Податкові повідомлення-рішення від 04.07.2022 № 3659//02-32-09-02/, № 3660//02-32-09-02/ направлено засобами поштового зв`язку на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 та отримано ним особисто 11.07.2022. Обставина, що позивач використовує пальне виключно для потреб власного споживання та не має на меті одержання доходу від такої діяльності не звільняє останнього від обов`язку отримати ліцензію на право провадження такої діяльності шляхом зазначення у заяві на отримання ліцензії наміру про використання пального для потреб власного споживання чи промислової переробки. Беручи до уваги викладені обставини, податкові повідомлення-рішення контролюючого органу є правомірними, а відтак не підлягають скасуванню.

Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявність у позивача вантажного транспорту, автопричепів та гаражу, документальне підтвердження придбання пального в об`ємах більших 5-ти літрів та його відвантаження за адресою місця здійснення діяльності без документального підтвердження використання/списання всього отриманого пального в день його отримання по бакам транспортних засобів, які використовуються позивачем, свідчить про зберігання залишків такого пального та вимагає наявності відповідної ліцензії для його зберігання. Позивач же не надає жодного доказу по списанню/використанню отриманого у період 2021-2022 років значного об`єму пального в межах паливних баків. А суд першої інстанції не взяв це до уваги.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 04.02.2020, номер запису: 2106271, основним видом діяльності за КВЕД є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Згідно з наказом ГУ ДПС у Запорізькій області від 18.02.2022 №347-п, прийнятого на підставі пп. 19-1.1.14, пп. 19.1.16. п. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, доповідної записки начальника управління за підакцизними товарами Зарецької Юлії від 16.02.2022 №731вн, призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з 18.02.2022 тривалістю 10 діб. Перевірку наказано провести за період діяльності з 04.02.2020 по день закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, обігу, зберіганні та транспортуванні пального; виявлення порушень у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів.

23.02.2022 на підставі направлень на перевірку від 18.02.2022 №528, №529, виданих заступником начальника ГУ ДПС у Запорізькій області, посадовими особами ГУ ДПС у Запорізькій області розпочато проведення фактичної перевірки позивача.

Перед початком перевірки 23.02.2022 о 16:05 год. позивачу під особистий підпис вручено копію наказу на перевірку, а також пред`явлено направлення і службові посвідчення для огляду, що підтверджує його підпис в розписках до направлень.

У зв`язку із проведенням перевірки позивача зобов`язано надати не пізніше 24.02.2022 11:00 год. до приміщення контролюючого органу для перевірки оригінали наступних документів: первинні документи на товар (прибуткові та видаткові накладні, сертифікати, посвідчення якості, товарно-транспортні накладні, акти списання пального) за період, що зазначений в наказі на проведення фактичної перевірки; трудові договори (наказ на призначення) на посадових осіб; картки рахунків та оборотно-сальдові відомості бухгалтерського обліку, в яких відображено залишки пального із зазначенням найменування в розрізі кодів УКТ ЗЕД, кількості та вартості на кінець кожного місяця за перевіряємий період (рахунок 281, 203, тощо); документи (власність/користування) на місця зберігання/реалізації пального, транспортні засоби, техніка, на резервуар (ємкість), в якому зберігається паливо з визначенням об`ємів; дані складського обліку щодо руху палива за період, що зазначений в наказі на проведення фактичної перевірки; акт інвентаризації пального станом на 01.07.2019, на кожне перше число місяця за перевіряємий період, та на день проведення перевірки; банківські виписки за період, що зазначений в наказі на проведення фактичної перевірки; паспорти, довідки про присвоєння РНОКПП керівника (для юридичної особи), головного бухгалтера (в разі наявності). ФОП, особи, яка проводила розрахункові операції: довідка про доходи за останні 6 місяців; документи, договори по виконання робіт та послуг.

З примірником вказаного запиту позивач ознайомився 23.02.2022 о 16:05 год., що підтверджується особистим підписом позивача в графі отримав.

В подальшому, у зв`язку із веденням на території України воєнного стану, строки проведення перевірки зупинені з 24.02.2022.

06.06.2022 строки перевірки поновлені і на підставі направлень від 06.06.2022 №770 та №771 посадовими особами ГУ ДПС у Запорізькій області продовжено проведення фактичної перевірки позивача, строк проведення якої закінчився 09.06.2022.

За результатами фактичної перевірки складено акт перевірки від 10.06.2022 №2293/08/01/09/ (далі Акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що згідно з даними Єдиного реєстру акцизних накладних за адресою: АДРЕСА_1 позивачем отримувалось та зберігалось пальне за період з 02.04.2021 по 22.09.2021 без отримання відповідної ліцензії, чим порушено ч. 1, ч. 8, ст. 15 Закону №481/95-ВР.

Крім того, в ході перевірки позивачу 23.02.2022 вручено лист для надання документів та вмотивованих пояснень. ФОП ОСОБА_1 не надано посадовим особам контролюючого органу в повному обсязі всіх документів, пов`язаних з проведенням перевірки, а саме: банківські виписки; акти інвентаризації пального; документи, які підтверджують право власності на транспортні засоби; первинні документи на пальне, інші документи, що стосуються предмета перевірки, чим порушено вимоги пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

15.06.2022 звернувся до ГУ ДПС у Запорізькій області із запереченням №15/06-22/2 на Акт перевірки.

Листом ГУ ДПС у Запорізькій області від 29.06.2022 №16541/6/08-01-09-02-07 «Про розгляд заперечень» позивача повідомлено про те, що в наданих запереченнях не спростовано висновки Акту перевірки; висновки Акту перевірки є правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими та залишаються без змін.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 04.07.2022 №3659/02-32-09-02/, яким застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 1 020,00 грн., за порушення п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України;

- податкове повідомлення-рішення форми «С» від 04.07.2022 №3660/02-32-09-02/, яким застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 500 000,00 грн., за порушення ч. 1, ч. 8 ст. 15 Закону №481/95-ВР.

Вважаючи протиправними прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступе.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлена відповідальність за зберігання пального без наявності ліцензії у вигляді штрафних санкцій в сумі 500000 гривень. Водночас така санкція не може бути застосована у випадку, якщо місце зберігання пального є таким, яке за змістом статті 15 Закону №481/95-ВР звільняє суб`єкта господарювання від обов`язку отримувати відповідну ліцензію.

Крім того, абзацом двадцять третім частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлена відповідальність за надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону, у вигляді штрафних санкцій в сумі 500000 гривень.

За змістом частин сьомої, восьмої, десятої, шістнадцятої статті 15 Закону №481/95-ВР, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва. Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років, а річна плата на право зберігання пального становить 780 гривень.

Частинами тридцять другою, тридцять восьмою статті 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального (частина сорок третя статті 15 Закону № 481/95-ВР).

При цьому, згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують (частина двадцять перша статті 15 Закону №481/95-ВР).

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР надано визначення поняттям, зокрема:

зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Однак, Закон № 481/95-ВР не визначає, що саме розуміється під власним споживанням пального, а так само, під поняттям «споруди», «обладнання», «ємності». При цьому, якщо загальні визначення понять «споруда» та «обладнання» є більш чітко окресленими, то поняття «ємність» таким не є і за загальним правилом охоплює абсолютно усі споруди, обладнання, резервуари чи інші пристрої, які мають щонайменшу місткість, до яких можна віднести і паливні баки автомобілів, обладнання, пристроїв. Тому застосування такого поняття в абсолютному значенні у Законі № 481/95-ВР робить його вимоги непередбачуваними для суспільства, позаяк, кожен суб`єкт господарювання, який придбав пальне і використовує його, зобов`язаний отримати ліцензію на зберігання пального, що, однак, суперечить правовому змісту запровадження державою вимог щодо ліцензування діяльності зі зберігання пального, метою чого було, зокрема, підвищення контролю за обігом пального не тільки у розрізі суб`єктів господарювання, які займаються такою діяльністю, але й місць, на яких провадиться діяльність зі зберігання пального.

У зв`язку з тим, що Закон № 481/95-ВР не дає чіткого розуміння, які саме місця слід вважати місцем зберігання пального, на кожне з яких суб`єкт господарювання зобов`язаний отримати ліцензію, колегія суддів вважає, що задля вирішення спірного у цій справі питання підлягають врахуванню норми ПК України, які надають визначення поняттям, пов`язаним з обігом пального, зокрема, й місць його зберігання.

Згідно з підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом, зокрема:

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до підпункту 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад пересувний - транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для:

а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України);

б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України;

в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які належить декільком розпорядникам акцизного складу пересувного, є декількома акцизними складами пересувними, кількість яких дорівнює кількості власників пального або спирту етилового, що переміщується та/або зберігається в такому транспортному засобі.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які переходить від одного суб`єкта господарювання до іншого, вважається іншим акцизним складом пересувним.

Не є акцизним складом пересувним:

транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки;

паливний бак транспортного засобу.

Згідно з підпунктами 14.1.224, 14.1.224-1 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Розпорядник акцизного складу пересувного - суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який є власником пального або здійснює діяльність з виробництва спирту етилового та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб: реалізує або зберігає пальне або спирт етиловий; ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

При переході від одного суб`єкта господарювання до іншого права власності на пальне або спирт етиловий, що переміщується та/або зберігається у транспортному засобі, відбувається зміна розпорядника акцизного складу пересувного.

Не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового.

Системний аналіз наведених норм ПК України та Закону №481/95-ВР у їх взаємозв`язку дають підстави для формулювання такого правового висновку. Зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які ПК України встановлює як виключення з визначення «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.

Отже, для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення. Сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.06.2022 по справі №260/3859/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття податкового повідомлення- рішення № 3660/02-32-09-02/ від 04.07.2022 були висновки відповідача про те, що позивачем отримувалось та зберігалось пальне без отримання відповідної ліцензії.

Вказані висновки відповідача ґрунтуються на тому, що з 02.04.2021 по 22.09.2021 позивачем здійснено придбання пального у ТОВ «ПЕТРОЛІУМ ІМПОРТ», ТОВ «ДИЗЕЛЬ ГРУП», ТОВ «НК НАФТА ГРУП», ТОВ «ЗНК». Позивачем пояснено, що придбане ним пальне використане у господарській діяльності шляхом заправлення транспортних засобів, які знаходяться у його користуванні, в яких і зберігалось пальне. Проте, під час проведення фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Запорізькій області не встановлено місця чи місць зберігання позивачем пального, не виявлено ємностей, у яких би позивачем зберігалося пальне, не здійснено обстеження (перевірку) вмісту таких ємностей, а твердження відповідача про те, що позивачем зберігалося пальне є лише припущеннями контролюючого органу, які зроблено виключно на підставі аналізу акцизних накладних та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «ПЕТРОЛІУМ ІМПОРТ», ТОВ «ДИЗЕЛЬ ГРУП», ТОВ «НК НАФТА ГРУП», ТОВ «ЗНК» були зареєстровані акцизні накладні на реалізацію пального на користь позивача, а саме важких дистиляторів (газойлів).

Із змісту наведених первинних документів, останні підтверджують факт придбання позивачем у ТОВ «ПЕТРОЛІУМ ІМПОРТ», ТОВ «ДИЗЕЛЬ ГРУП», ТОВ «НК НАФТА ГРУП», ТОВ «ЗНК» важких дистиляторів (газойлів) різних об`ємах.

Між тим, відповідачем не було надано до суду доказів того, що наведене паливо було відвантажено на акцизний склад позивача.

Також, під час проведення фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Запорізькій області не встановлено місця чи місць зберігання позивачем пального, не виявлено ємностей, у яких би позивачем зберігалося пальне, не здійснено обстеження (перевірку) вмісту таких ємностей, а твердження відповідача про те, що позивачем зберігалося пальне має характер припущеннями контролюючого органу, які зроблено виключно на підставі аналізу акцизних накладних ТОВ «ПЕТРОЛІУМ ІМПОРТ», ТОВ «ДИЗЕЛЬ ГРУП», ТОВ «НК НАФТА ГРУП», ТОВ «ЗНК». ( а.с.15)

В свою чергу, відповідно до пояснень позивача, придбане ним пальне використане у господарській діяльності шляхом заправлення транспортних засобів, які знаходяться у його користуванні, в яких і зберігалось пальне.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, відповідачем жодним чином не спростовано доводи позивача про те, що протягом спірного періоду розвантаження придбаного палива проводилось позивачем безпосередньо в наявну автомобільну техніку.

Отже, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № 3660/02-32-09-02/ від 04.07.2022 та необхідності його скасування.

Крім того, судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2022 у справі №334/2730/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ФОП ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. При цьому, у вказаному судовому рішенні також констатовано недоведеність факту зберігання позивачем за адресою м. Запоріжжя, вул. Адмірала Лазарєва, 5 пального без наявності відповідної ліцензії.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №3659/02-32-09-02/ від 04.07.2022, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пунктів 85.6 та 85.7 статті 85 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

З аналізу наведених норм слідує, що після початку проведення перевірки у платника податків виникає обов`язок надати усі документи, необхідні для проведення перевірки, а у разі відмови платника податків надати документи контролюючим органом складається акт відмови у наданні документів у довільній формі.

Як встановлено судом, позивач 23.02.2022 отримав під підпис запит контролюючого органу про надання документів до 24.02.2022 11:00 год.

Пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Як вбачається з запиту про надання документів, у зв`язку із проведення перевірки позивачу запропоновано надати не пізніше 24.02.2022 до приміщення контролюючого органу для перевірки оригінали наступних документів: первинні документи на товар (прибуткові та видаткові накладні, сертифікати, посвідчення якості, товарно-транспортні накладні, акти списання пального) за період, що зазначений в наказі на проведення фактичної перевірки; трудові договори (наказ на призначення) на посадових осіб; картки рахунків та оборотно-сальдові відомості бухгалтерського обліку, в яких відображено залишки пального із зазначенням найменування в розрізі кодів УКТ ЗЕД, кількості та вартості на кінець кожного місяця за перевіряємий період (рахунок 281, 203, тощо); документи (власність/користування) на місця зберігання/реалізації пального, транспортні засоби, техніка, на резервуар (ємкість), в якому зберігається паливо з визначенням об`ємів; дані складського обліку щодо руху палива за період, що зазначений в наказі на проведення фактичної перевірки; акт інвентаризації пального станом на 01.07.2019, на кожне перше число місяця за перевіряємий період, та на день проведення перевірки; банківські виписки за період, що зазначений в наказі на проведення фактичної перевірки; паспорти, довідки про присвоєння РНОКПП керівника (для юридичної особи), головного бухгалтера (в разі наявності). ФОП, особи, яка проводила розрахункові операції: довідка про доходи за останні 6 місяців; документи, договори по виконання робіт та послуг, тощо (а.с. 76).

Між тим, відповідно до змісту наведеного запиту, останній було отримано позивачем 23.02.2022 року, що підтверджується підписом останнього та свідчить про відсутність у нього можливості подати визначені податковим органом документи у визначений строк.

Поряд з вказаним, зі змісту наведеного запиту вбачається, що останній містить підписи головних державних інспекторів ГУ ДПС у Запорізькій області, якими була проведена фактична перевірка, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також у даному запиті відсутня печатка контролюючого органу, тоді як у відповідності до приписів пункту 73.3 статті 73 ПК України, запит про надання документів підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Відтак, запит про надання документів був оформлений з порушенням порядку щодо оформлення такого запиту, встановленого нормами пункту 73.3 статті 73 ПК України, а тому позивач був звільнений від обов`язку надавати відповідь на запит контролюючого органу.

Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У зв`язку із веденням на території України воєнного стану строки проведення перевірки зупинені з 24.02.2022, отже у позивача був відсутній обов`язок надавати контролюючому органу документи, зазначені у запиті про надання документів, у строк до 24.02.2022.

З 06.06.2022 строки перевірки поновлені і на підставі направлень від 06.06.2022 №770 та №771 посадовими особами ГУ ДПС у Запорізькій області продовжено проведення фактичної перевірки позивача.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про неправомірність податкового повідомлення-рішення №3659/02-32-09-02/ від 04.07.2022 щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020,00 грн та, як наслідок, наявність підстав для його скасування.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Вінницькій області та Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС Україн

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров