Справа № 178/2642/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 178/2642/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., секретар судового засіданні Рівна В.В., за участі представника позивача Лавренкова О.В., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Самолюка В.В., розглянувши у відкритому судовому засідання в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Козиревича О.С. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року в адміністративній справі №178/2642/23 (головуючий суддя першої інстанції Цаберябий Б.М.) за позовом представника Криничанського сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Чипуріна А.М. до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення видворення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Криничанського сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Чипурін А.М. звернувся 13.10.2023 року до Криничанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про продовження строку примусового затримання, з метою вжиття заходів щодо його ідентифікації та примусового видворення на 6 місяців.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 17.10.2023 року у справі №178/2642/23 громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців. Строк перебування закінчується 19.10.2023 року.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців до 16.04.2024 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 є громадянином Вірменії і він підпадає під вимоги законодавства щодо примусового видворення за межі території України. Позивачем не обґрунтована необхідність продовження строку затримання та перебування ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач та представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу, встановила наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 31.01.2023 року працівниками Криничанського сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ПР МДН № 004638 про адміністративне правопорушення у зв`язку із порушенням міграційного законодавства.

За результатами розгляду справи прийнято постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Зазначена постанова відповідачем не оскаржена, штраф сплачено.

В результаті здійсненої перевірки та з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він прибув на територію України в 1993 році в особистих справах, а отже вважається іноземцем, який прибув на територію України на підставі частини шістнадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» на період наданого дозволу на в`їзд.

31.01.2023 року за порушення правил перебування на території України Криничанським сектором Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 прийнято рішення №2 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким відповідача зобов`язано залишити територію України у термін до 28.02.2023 року.

Відповідач з вказаним рішенням ознайомлений, не оскаржував його, але в строк до 28.02.2023 року за межі України не виїхав, тобто не виконав зазначене рішення.

19.04.2023 року за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відносно ОСОБА_1 сектором Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина Вірменії ОСОБА_1 .

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області у справі № 178/904/23, ухваленому 19 квітня 2023 року громадянина Вірменії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: Республіки Вірменія, Товушський марз, Арцваберд, довідка про особу видана 19.04.2023 року, орган видачі 1246, затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, з метою ідентифікації для забезпечення подальшого примусового видворення за межі території України. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року вищезазначене рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області залишено без змін.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною одинадцятою статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до вимог частин 12-13 статті 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З аналізу зазначених норм вбачається, що під час вирішення адміністративного позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Стаття 1 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює гарантії, що стосується вислання іноземців.

За змістом цієї норми іноземець, який законно проживає на території держави, не може бути висланий за її межі інакше ніж на виконання рішення, прийнятого відповідно до закону, і повинен мати можливість: a) наведення доводів проти свого вислання; b) перегляду своєї справи; і c) представлення з цією метою перед компетентним органом або перед особою чи особами, призначеними цим органом. Іноземець може бути висланий ще до того, як він здійснив свої права, передбачені в підпунктах «a», «b» та «c» пункту 1 цієї статті, коли таке вислання є необхідним в інтересах публічного порядку або ґрунтується на міркуваннях національної безпеки.

В межах даної справи всі ці гарантії дотримані, як під час вирішення питання про затримання відповідача, так і під час вирішення питання про продовження строку затримання.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що остаточної інформації щодо ідентифікації відповідача та видачі йому свідоцтва на повернення на батьківщину для перетину кордону від Посольства Республіки Вірменії в Україні не надійшло. Наведене підтверджує, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, діючи на підставі та в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вжито допустимі та необхідні дії і заходи щодо ідентифікації особи відповідача та оформлення йому документу, що посвідчує особу та дає право на виїзд з України, однак, внаслідок неодержання інформації з країни громадянської належності ОСОБА_1 , стосовно остаточного підтвердження його особи та належності до громадянства, а також неодержання документів, що посвідчують особу відповідача та дають йому право на виїзд з України, виникають підстави, передбачені частиною одинадцятою та частиною тринадцятою статті 289 КАС України для продовження строку затримання ОСОБА_1 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що спростовує доводи представника відповідача щодо необгрунтованості необхідності продовження строку затримання та перебування ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Колегія суддів зазначає, що на час прийняття судом першої інстанції рішення, відповідно до інформації посольства Республіки Вірменія в Україні від 10.08.2023 року, було відомо про те, що відповідач, паспорт громадянина Республіки Вірменія не отримував і інформація щодо його громадянства Республіки Вірменія відсутня.

Внаслідок відсутності документів, що посвідчують особу відповідача та дають йому право на виїзд з України, виникають підстави, передбачені ч. 11 та ч. 13 ст. 289 КАС України для продовження строку затримання відповідача.

Надана відповідачем довідка від 08.02.2023 р. від Посольства Республіки Вірменія в Україні стосовно відсутності у відповідача громадянства Вірменії, не спростовує доводи позивача щодо затримання та поміщення останнього до пункту тимчасового перебування з метою ідентифікації для забезпечення подальшого примусового видворення за межі території України.

Доводи відповідача про неналежність його до громадянства Республіки Вірменія, не спростовують факту незаконного перебування його на території України.

Враховуючи, що відповідач добровільно не виконав рішення позивача про примусове повернення до країни походження або до третьої країни та зобов`язання покинути територію України, що свідчить про ухилення відповідача від виконання рішення компетентного органу, а також, враховуючи те, що відповідач на території України знаходиться незаконно, без документів, які б надавали йому б законне право перебування в Україні, а також документів, які взагалі посвідчують його особу, є вірним висновок суду першої інстанції про правомірність вимог позивача.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку із неможливістю забезпечити примусове видворення відповідача, а також те, що термін утримання відповідача у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства закінчується, висновок суду першої інстанції про продовження строку затримання відповідача на шість місяців є правильним, оскільки такий строк має бути достатнім для вжиття заходів щодо його ідентифікації та примусового видворення.

Доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 289, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року в адміністративній справі №178/2642/23 залишити без задоволення.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року в адміністративній справі №178/2642/23 за позовом представника Криничанського сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Чипуріна А.М. до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення видворення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко