Справа № 160/156/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/156/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Рівної В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі №160/156/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Довгинцівсько-Металургійного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (відповідач-2), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відмову в продовженні строку перебування в Україні від 08.12.2023 року № 1071 стосовно громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 13.12.2023 року №014483 затверджене заступником начальника Довгинцівсько-Металургійного відділу у місті Кривому Розі Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області;

- зобов`язати Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області продовжити громадянину Республіки Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк перебування на території України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відмову в продовженні строку перебування в Україні від 08.12.2023 року № 1071 стосовно громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Довгинцівсько-Металургійного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 13.12.2023 року №014483.

Зобов`язано Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти рішення про продовження громадянину Республіки Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку перебування на території України.

Стягнуто з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачені судові витрати за подання позовної заяви в розмірі 2147,20 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 908,40 грн., що складає 3055,60 грн.

Повернуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з державного бюджету України сплачену суму судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом, у розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області подало апеляційна скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законодавства.

Так, громадянин Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 06.09.2023 за паспортним документом іноземця (паспортом громадянина Республіки Молдова) серії НОМЕР_1 , виданим 27.03.2023, строком дії до 27.03.2033, здійснивши перетин кордону у напрямку «в`їзд» через пункт пропуску «Краківець» без оформлення візи та мав право тимчасово перебувати на території України без оформлення візи не більш як 90 днів протягом 180 днів, а саме до 08.12.2023. 06.12.2023 року позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою про продовження строку перебування на території України, яка зареєстрована того ж дня за № 500043600. За результатами перевірки інформації, вказаної у заяві позивача, було встановлено, що згідно відомостей бази даних ДРАЦС в розділі «відомості про видане свідоцтво»: внесено до Реєстру серію та номер «НОМЕР_7», а у наданому іноземцем свідоцтві про шлюб зазначено іншу серію документа « НОМЕР_2 ». Таким чином, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було зобов`язане прийняти відносно позивача рішення про відмову в продовженні строку перебування, у зв`язку з тим, що дані, отримані з відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів державних органів, не підтверджують подану іноземцем інформацію. Враховуючи наведені обставини та зважаючи на закінчення строку тимчасового перебування на території України, позивач був зобов`язаний залишити територію України, однак, позивач ухилився від цього обов`язку, перевищив встановлений строк перебування в Україні, чим порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту позивач не звертався. Інформація щодо визнання зазначеної особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня. Зазначені порушення з боку позивача зумовили прийняття відповідачем наступних рішень: постанову про накладення адміністративного стягнення, яку позивач не виконав, та рішення про примусове повернення. На переконання апелянта, прийняте відносно позивача рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, є законним та обгрунтованим.

Справу судом апеляційної інстанції розглянуто у відкритому судовому засіданні за участі представника відповідачів.

Позивач та представник позивача, які повідомлялись у передбачений процесуальним законом спосіб про дату, час та місце судового розгляду, повторно не прибули в судове засідання без поважних причин, отже справу розглянуто без їх участі за дотриманням вимог ч.2 ст.313 КАС України. Докази належного повідомлення долучені до матеріалів справи.

Дослідивши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів зважає на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини, підтверджені наявними у справі доказами, свідчать, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Молдова, що підтверджується копією паспорту громадянина Молдови НОМЕР_3 , виданого 27.03.2023 року.

28.09.2023 року позивач прибув на територію України через пункт пропуску «Маяки - Удобне» з метою возз`єднання сім`ї, що підтверджується штампом прикордонної служби у паспорті позивача, копія якого міститься у матеріалах справи.

20.10.2023 року громадянин Молдови ОСОБА_1 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 20.10.2023 року, про що внесено актовий запис № 299, зареєстрований Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

27.10.2023 року у позивача народилися спільні з ОСОБА_3 діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 , видані Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

06.12.2023 року позивач звернувся до Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області з заявою № 500043600 про продовження строку перебування на території України, надавши усі необхідні документи.

Рішенням Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області від 08.12.2023 року № 1071 позивачу відмовлено в продовженні строку перебування в Україні на підставі п.п. 4 п. 25 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150.

Листом Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області від 11.12.2023 року № 1201.3.1-23063/12.3-23 позивачу направлено рішення від 08.12.2023 року № 1071 про відмову в продовженні строку перебування на території Україні. В листі зазначено, що підставою відмови в продовженні строку перебування на території Україні є п.п. 4 п. 25 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 2023 р. № 979), а саме: коли дані, отримані з відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів державних органів, не підтверджують подану іноземцем або особою без громадянства інформацію, а саме: дані з реєстру ДРАЦС не підтверджують надане іноземцем свідоцтво про укладення шлюбу.

В подальшому співробітниками Довгинцівсько-Металургійного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 203 ч. 1 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування на території України і транзитного проїзду через територію України».

Крім того, Довгинцівсько-Металургійним відділом у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 13.12.2023 року № 014483, яким вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 11.01.2024 року. Вказане рішення обгрунтоване наступним. Термін перебування ОСОБА_1 на території України закінчився 08.12.2023 року, після чого, для подальшого перебування на території України до Довгинцівсько-Металургійного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області він не звертався. З`ясовано, що у громадянина Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законні підстави та законне джерело коштів на покриття витрат, які пов`язані з перебуванням його на території України, відсутні. До органів влади для офіційного оформлення свого статусу звертався, а саме з питання продовження строку перебування на території України, але 08.12.2023 року йому було відмовлено відповідно до п.п. 4 п. 25 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150. За порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду відносно ОСОБА_1 співробітниками Довгинцівсько-Металургійного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 203 ч. 1 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування на території України і транзитного проїзду через територію України».

Під час вирішення спору, суд першої інстанції встановив, що розбіжність у документах позивача, що зумовило відмову у продовженні строку тимчасового перебування, виникла внаслідок технічної помилки під час внесення спеціалістом Криворізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану громадян відомостей щодо актового запису про шлюб, яка в подальшому була виправлена. Таким чином, суд першої інстанції установив, що виявлені відповідачами розбіжності у документах, вчиненні без вини та умислу позивача, усунуті. Водночас, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідно до приписів ч.1 ст. 308 КАС України, частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч.ч. 14, 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у частинах другій - тринадцятій цієї статті, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України, на період, зазначений в частинах другій - тринадцятій цієї статті.

За нормами ч. 3, 14 ст. 5 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Умовами статті 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування в Україні на період існування обґрунтованих підстав для подальшого перебування.

Для продовження строку перебування в Україні подаються такі документи:

1) заяви іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочі дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

У разі пропуску іноземцем або особою без громадянства строку подання заяви з підстав, що унеможливлюють їх виїзд з території України, іноземцеві або особі без громадянства може бути продовжено строк перебування в Україні, за умови подання підтверджувальних документів. Якщо при цьому іноземець або особа без громадянства порушили встановлені строки перебування в Україні, питання продовження строку перебування може бути вирішене лише після притягнення цих осіб та приймаючої сторони до відповідальності згідно із законом;

2) документи, що підтверджують наявність підстав для подальшого перебування на території України;

3) паспортний документ іноземця або особи без громадянства;

4) паспорт (паспортний документ) приймаючої сторони (фізичної особи) або представника приймаючої сторони (юридичної особи);

5) документи, що підтверджують наявність достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

Порядок продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 2023 р. № 979) (далі - Порядок № 150) визначає процедуру продовження строку перебування та тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства на території України або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи у разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 150, для продовження строку перебування в Україні разом із заявою подаються такі документи:

1) документи, що підтверджують наявність підстав для подальшого перебування на території України;

2) дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства;

3) паспорт (паспортний документ) приймаючої сторони (фізичної особи) або представника приймаючої сторони (юридичної особи);

4) документи, що підтверджують наявність достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони;

5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

За обставин справи, підставою для продовження строку перебування в Україні позивачем зазначено факт одруження з громадянкою України, тобто з метою воз`єднання сім`ї.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до територіального органу міграційної служби із заявою про продовження строку перебування на території України, що підтверджується копією повідомлення про реєстрацію заяви за № 500043600 від 06 грудня 2023 року (а. с. 10).

За результатами розгляду вищевказаної заяви відповідачем, з посиланням на приписи підпункту 4 пункту 25 Порядку № 150, прийнято Рішення ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 08.12.2023 року № 1071, яким відмовлено позивачу в продовженні строку перебування в Україні.

Водночас, підпукт 4 пункту 25 Порядку № 150 передбачає, що у продовженні строку перебування в Україні відмовляється в разі коли дані, отримані з відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів державних органів, не підтверджують подану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 150 разі необхідності одержання відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть такі відомості одержуються в установленому законодавством порядку.

В той же час, судом першої інстанції було встановлено та не заперечується учасниками справи, що документ, який дає підстави позивачу на звернення за продовженням строку перебування в Україні є свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , що засвідчує реєстрацію шлюбу між позивачем та громадянкою України ОСОБА_3 , який містить інший реєстраційний номер запису ніж зазначений у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян - НОМЕР_8 (том 1 а. с. 116).

Вказану обставину відповідачем визнано як таку, що свідчить про невідповідність наданого позивачем свідоцтва про шлюб при оформлені заяви-анкети щодо продовження строку перебування в Україні з інформацією, яка міститься у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про шлюб особи, тобто інформація (документ), який надано позивачем не підтвердився даними, отриманими з Реєстру.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого станом на 15 грудня 2023 року за № 2, встановлено, що серія і номер свідоцтва про шлюб між позивачем та громадянкою України ОСОБА_3 « НОМЕР_4 ».

Тобто, інформація у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб позивача з ОСОБА_3 , не збігалась з даними у свідоцтві про шлюб щодо номеру актового запису на час прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, та в подальшому суб`єктом владних повноважень даний недолік був усунутий.

При цьому копією Свідоцтва про шлюб від 20.10.2023 року серія НОМЕР_4 підтверджено саме факт реєстрації шлюбу позивача з громадянкою України ОСОБА_3 , який позивач зазначив у заяві-анкеті про отримання посвідки на тимчасове проживання.

Більш того, вказана технічна помилка працівника Криворізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), допущена під час внесення відомостей до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, була виправлена.

Отже, позивачем були подані правдиві відомості, які через помилку посадової особи органу РАЦС, призвели до висновків відповідача про наявність розбіжностей між поданими документами та інформацією, яка міститься у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про шлюб.

Колегія суддів враховує, що у відповідності до ст. 2 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято, крім іншого, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Як вірно зазначив суд першої інстанції, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже, колегія суддів зазначає, що принцип «належного врядування» сприяє прийняттю суб`єктом владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень та потреба виправити помилку не повинна непропорційним чином втручатись в нове право, що набуте особою.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з тим, що рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 08.12.2023 року номер 107071 про відмову в продовженні строку перебування в Україні, що прийнято з урахуванням невірної (недостовірної) інформації, що в подальшому була виправлена безпосередньо суб`єктом владних повноважень, не відповідає принципу «належного врядування», а тому не є правомірним.

В свою чергу, протиправне рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 08.12.2023 року номер 107071 не породжує правових наслідків від моменту його прийняття, у зв`язку з чим рішення номер 014483 від 13.12.2023 року Довгинцівсько-Метаругійного відділу у місті Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Молдови ОСОБА_1 , судом першої інстанції обґрунтовано визнано передчасним та таким, що прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Стосовно способу захисту порушеного права, то колегія суддів зазначає таке.

Задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що підстави відмови у продовженні позивачу строку перебування в Україні усунуто, а відповідно відсутні дискреційні повноваження щодо прийняття іншого рішення, ніж продовження строку перебування на території України.

Доводи апеляційної скарги у цій частині зводяться до того, що у позивача існує невиконане зобов`язання перед державою, що унеможливлює продовження строку перебування в Україні.

Колегія суддів звертає увагу на наявну в матеріалах справи інформацію з Єдиного реєстру боржників станом на 13.01.2024 стосовно ФО ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а. с. 130). Проте, таким обставинам судом першої інстанції не було надано правової оцінки.

В свою чергу колегія суддів, надаючи оцінку зазначеним обставинам, вважає, що у спірному випадку зобов`язання прийняти рішення на користь позивача без здійснення належного розгляду заяви про продовження строку перебування на території України, зокрема і перевірки вказаних обставин, є передчасним.

Зі змісту ч. 3 ст. 245 КАС України вбачається, що у разі скасування індивідуального акту, суд може зобов`язати суб`єкт владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Прийняти рішення на користь позивача можливо лише якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на викладене, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне для захисту прав та інтересів позивача визначити такий спосіб відновлення його порушеного права, як повторний розгляд його заяви про продовження строку перебування на території України, зареєстрованої ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за № 500043600 від 06.12.2023, з урахуванням висновків суду.

Отже, в зазначеній частині апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нового рішення щодо способу відновлення прав позивача.

В іншій частині доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, отже підстави для її задоволення та скасування рішення суду в іншій частині відсутні.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню у відповідній частині.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 9, 245, 288, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі №160/156/24 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти рішення щодо продовження громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строку перебування на території України та в цій частині вимог прийняти нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження терміну перебування на території України, зареєстровану за № 500043600 від 06.12.2023, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі №160/156/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко