Справа № 640/9954/22
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року № 640/9954/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Кіберполіції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Департаменту кіберполіції Національної поліції України (далі відповідач), в якому просить:

- визнати рішення щодо призначення та проведення службового розслідування відносно лейтенанта поліції ОСОБА_1 протиправними та скасувати;

- визнати наказ Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 02.03.2022 року №92 «Про застосування дисциплінарного стягнення до лейтенанта поліції ОСОБА_1 » протиправним, незаконним та скасувати;

- визнати наказ Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 03.03.2022 року №59 о/с «Про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції» протиправним, незаконним та скасувати та поновити ОСОБА_1 на займаній посаді;

- зобов`язати Департамент кіберполіції Національної поліції У країни виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає рішення дисциплінарної комісії Департаменту кіберполіції Національної поліції України про вчинення дисциплінарного проступку та застосування до нього стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції упередженим, необґрунтованим, незаконним та таким, що прийнято з численними порушеннями чинного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2022 відкрито провадження у справі.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності 15.12.2022 ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Маричу Є.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 прийнято адміністративну справу до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав, вважає його необґрунтованим та безпідставним, а дії посадових осіб під час видання оскаржуваних наказів законними, вчиненими в межах повноважень.

Відповідачем зазначено, що позивач допустив порушення вимог пунктів 1, 4, 6, 9, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, не дотримався вимог Присяги поліцейського, не виконав наказ керівника Департаменту кіберполіції, не утримався від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, не забезпечив підтримання рівня своєї підготовки, необхідної для виконання службових повноважень, а також вчинив дії, які підривають авторитет Департаменту кіберполіції та Національної поліції України в цілому. За результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновків про наявність в діях позивача ознак дисциплінарних проступків несумісних з подальшим проходженням служби в Національній поліції України, у зв`язку з чим до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій виклав свої заперечення на доводи відповідача та наголосив, що за весь час проведення службового розслідування позивач не отримав жодного повідомлення та/або роз`яснення його прав під час проведення такого розслідування. З матеріалами службового розслідування, на його прохання, позивача також не ознайомили, до позивача була донесена інформація про звільнення без пояснення підстав, причини та без надання документів. Відповідачем не заначено в чому ж таки проявилась протиправна винна діяльність/бездіяльність позивача, порушення останнім дисципліни та невиконання яких обов`язків могли потягти застосування до останнього найсуворішого дисциплінарного стягнення як звільнення з посади.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В ході судового засідання суд за згодою сторін перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 14.08.2017 прийнятий на службу до Національної поліції України на підставі наказу №114о/с від 23.08.2017 на посаду інспектора 2-го відділу (допомоги в загальнокримінальних розслідуваннях та протидії різновидам онлайн шахрайств) управління протидії кіберзлочинам в місті Києві Департаменту кіберполіції Національної поліції України.

Наказом Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 03.03.2022 №59о/с звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 03 березня 2022 року.

Підставою для видачі даного наказу зазначено наказ Департаменту кіберполіції від 02.03.2022 №92 «Про застосування дисциплінарного стягнення до лейтенанта поліції ОСОБА_1 ».

Позивач вважаючи вищезазначені накази протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина перша статті 2 Закону № 580-VIII).

До основних принципів діяльності поліції належать верховенство права, дотримання прав і свобод людини, законність, відкритість та прозорість, політична нейтральність, взаємодія з населенням на засадах партнерства, безперервність.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 Закону № 580-VIII).

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (частина перша статті 8 Закону № 580-VIII).

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (частина перша статті 7 Закону № 580-VIII).

За приписами частини першої статті 18 цього Закону поліцейський зобов`язаний, серед іншого, 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини тощо.

Відповідно до частини першої, другої статті 19 вказаного Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Щодо правомірності рішення про призначення та проведення службового розслідування відносно лейтенанта поліції ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 02.01.2022 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України надійшла інформація про затримання та доставлення до Голосіївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Києві (поза службою у цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї), за попередньою інформацією у стані алкогольного сп`яніння, 02.01.2022 у період часу з 02:44 год по 04:29 год здійснив близько 15-ти повідомлень зі свого мобільного телефону на гарячу лінію « НОМЕР_1 », з яких три - про мінування торгово-розважального центру «Ізумруд», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 47-А, які не відповідали дійсності.

В результаті умисного завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_1 про підготовку вибуху торгово-розважального центру «Ізумруд» на території міста Вінниця, для відвернення можливої загрози вибуху та евакуації населення було залучено особливий склад Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та відділ вибухотехнічної служби Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про що свідчать листи-відповіді останніх у матеріалах службового розслідування.

З огляду на викладене, позивач створив умови, які потягли за собою загрозу загибелі людей, настання тяжких наслідків, а саме створення обстановки загального страху, порушення спокою населення, внаслідок чого було паралізовано нормальне функціонування торгово-розважального центру «Ізумруд» на території міста Вінниця.

ОСОБА_1 02.01.2022 було затримано на одну добу у порядку ст.208 КПК України, підозра не повідомлялась. В ході затримання вилучено особистий мобільний телефон ОСОБА_1 , з якого, відповідно до інформації Головного управління Національної поліції у м. Києві, здійснювався дзвінок про замінування торгово-розважального центру «Ізумруд».

Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 ігнорував їх вимоги, що свідчить про перешкоджання поліцейським виконувати їх обов`язки. Зазначені факти підтверджено поясненнями працівників патрульної поліції, відеозаписами з бодікамер, інформацією надісланої з Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Національної поліції України щодо аудіозаписів телефонних розмов, які надходили на гарячу лінію « 102» 02.01.2022 у період часу з 02:00 год до 05:00 год з мобільного телефону позивача.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у місті Києві 02.01.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000001 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 259 Кримінального кодексу України щодо завідомо неправдивого повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності.

Як уже зазначалось вище, статтею 18 Закону № 580-VIII передбачено обов`язки поліцейського, яких він має неухильно дотримуватися та виконувати в межах повноважень і у спосіб, передбачених Конституцією України та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Службова дисципліна, у відповідності до статті 1 Дисциплінарного статуту, це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини першої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Статтею 17 Дисциплінарного статуту визначено, що відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення 02.01.2022 поліцейським можливого дисциплінарного проступку, за фактом надходження інформації щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 Кримінального кодексу України, де фігурує лейтенант поліції ОСОБА_1 , відповідно до ст.ст.14, 15, 17 Дисциплінарного статуту відповідачем видано наказ від 04.01.2022 № 1 «Про призначення та проведення службового розслідування».

Пунктом 2 вказаного наказу позивача відсторонено, на час проведення службового розслідування, від займаної посади.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що при видачі наказу від 04.01.2022 № 1 «Про призначення та проведення службового розслідування» відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, які регулюють спірні правовідносини.

Щодо застосування дисциплінарного стягнення до лейтенанта поліції ОСОБА_1 та видачі наказу від 02.03.2022 року №92 суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в процесі службового розслідування встановлено також додаткові факти порушення службової дисципліни, які допустив лейтенант поліції ОСОБА_2 під час виконання своїх посадових обов`язків, зокрема, в частині недотримання строків виконання доручень слідчих органів досудового розслідування, які надходили до УПК у м. Києві і знаходились у нього на виконанні, а саме: вх. № 456др/38/100/2021 від 28.07.2021, вх. № 486др/38/100/2021 від 20.08.2021, вх. № 495др/38/100/2021 від 30.08.2021, вх. № 524др/38/100/2021 від 15.09.2021, вх. № 542др/38/100/2021 від 28.09.2021.

Крім цього, дисциплінарною комісією виявлено порушення службової дисципліни в частині непроходження ОСОБА_1 дистанційної підготовки в Освітньому порталі протягом січня поточного року, яка функціонує на базі інформаційно-комунікаційних технологій та проводиться з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України» відповідно до Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 26.01.2016 № 50 та наказу Департаменту кіберполіції від 06.01.2022 № 8 «Про організацію службової підготовки поліцейських Департаменту кіберполіції у 2022 навчальному році». Даний факт підтверджується роздруківкою результату проходження поліцейськими тестування у січні 2022 року.

Згідно зі статтею 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, окрім іншого: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Вище викладені обставини свідчать, що позивач допустив порушення вимог пунктів 1, 4, 6, 9, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, не дотримався вимог Присяги поліцейського, не виконав наказ керівника Департаменту кіберполіції, не утримався від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, не забезпечив підтримання рівня своєї підготовки, необхідної для виконання службових повноважень, а також вчинив дії, які підривають авторитет Департаменту кіберполіції та Національної поліції України в цілому.

В ході розгляду справи позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів в спростування доводів відповідача та встановлених обставин справи.

Посилання позивача на те, що за час проведення службового розслідування він не отримав жодного повідомлення та/або роз`яснення його прав під час проведення такого розслідування суд не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б, що позивач вживав будь-яких заходів щодо надання пояснень в спростування обставин, що стали підставою для ініціювання службового розслідування, чи сприяв будь-яким чином в проведенні службового розслідування.

Крім того, матеріалами службового розслідування встановлено, що 04.01.2022 Департаментом кіберполіції Національної поліції України видано наказ «Про призначення та проведення службового розслідування».

Пунктом 2 даного Наказу позивача відсторонено на час проведення службового розслідування від займаної посади, пунктом 3 - на період відсторонення від посад поліцейського визначеного у пункті 2 цього наказу, дисциплінарній комісії вилучити у нього службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельну вогнепальну зброю (картку замісник).

На підставі наказу Департаментом кіберполіції про призначення та проведення службового розслідування від 04.01.2022 № 1 видано цього ж дня наказ Департаменту кіберполіції «По особовому складу» № 1 о/с.

Як свідчать матеріали службового розслідування, членом дисциплінарної комісії ОСОБА_3 , у присутності заступника начальника начальника 2-го відділу (допомоги в загальнокримінальних розслідуваннях та протидії різновидам онлайн шахрайств) управління протидії кіберзлочинам в м. Києві ОСОБА_4 , вилучено у позивача службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, картку замісник, а також запропонував позивачу надати пояснення в рамках службового розслідування.

Позивач отримав бланк пояснення, в якому власноруч відмовився від надання будь-яких пояснень відповідно до статті 63 Конституції України.

Отже, позивач був обізнаний про призначене службове розслідування, про відсторонення його від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування, однак прийняв пасивну роль, не надав жодних пояснень чи заяв в рамках службового розслідування.

Суд звертає увагу на те, що позивач, склавши Присягу, добровільно взяв на себе вищевказані зобов`язання, і був обізнаний, що за порушення цих вимог його буде притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

З огляду на що суд вважає, доведеним належними та допустимими доказами наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, недотримання Присяги тощо, за які його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності. Порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них (постанова Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року у справі №520/1578/2020).

Пунктом 1 розділу VII Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893, передбачено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно частино 3 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

При цьому, обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, в розумінні ч. 4 ст. 19 Дисциплінарного статуту є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського (ч. 5 ст. 19 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини 8 статті 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що дисциплінарною комісією було враховано також службову характеристику позивача, відповідно до якої останній зарекомендував себе негативно. Доручену ділянку роботи забезпечує не в повному обсязі, до виконання своїх функціональних обов`язків відноситься безвідповідально, особистий час ставить вище робочого. До оцінки результатів своєї праці підходить об`єктивно, але не прагне до їх покращення. Постійно потребує контролю з боку керівництва за його напрямком роботи. Інструкції та інші нормативні документи що регламентують роботу сектору та поліції знає. Не використовує надбані знання у службовій діяльності. Над підвищенням свого професійного рівня мало працює. Доручення та вказівки керівництва виконує не вчасно. За характером спокійний, працює над усуненням особистих недоліків, але неналежному рівні. Державною мовою володіє добре. Зовні охайний. Фізично розвинений.

Згідно з частиною 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє (ч. 12 ст. 19 Дисциплінарного статуту).

З правового аналізу законодавчих норм, що регулюють порядок застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, суд дійшов висновку, що обрання конкретного виду такого заходу дисциплінарного впливу перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 12 грудня 2019 року у справа №816/70/16, від 01 квітня 2020 року у справа №806/647/15, від 21 січня 2021 року у справі № 826/4681/18.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 20.12.2019 по справі №804/2054/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно враховано характер проступку, обставини за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, та його ставлення до роботи, а тому дисциплінарною комісією правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Суд враховує, що обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим, однак, беручи до уваги вчинення позивачем проступку, що полягає в порушенні вимог пунктів 1, 4, 6, 9, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, не дотримався вимог Присяги поліцейського, не виконав наказ керівника Департаменту кіберполіції, не утримався від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, не забезпечив підтримання рівня своєї підготовки, необхідної для виконання службових повноважень, а також вчинив дії, які підривають авторитет Департаменту кіберполіції та Національної поліції України в цілому, суд вважає, що відповідач при видачі оскаржуваного наказу від 02.03.2022 № 92 діяв пропорційно, обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У ході службового розслідування комісія не вирішувала питання про обґрунтованість вчиненого адміністративного проступку позивачем, яке здійснюється в межах адміністративного провадження, а лише перевіряла дотримання ним вимог, що пред`являються до поліцейських та наявності в діях позивача.

Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача ґрунтується на самостійних правових підставах.

Окрім того, як встановлено судом в ході розгляду справи, закінчення службового розслідування відбувалось в період воєнного стану в екстреному режимі, так як всі працівники поліції, задіювались в цей період на забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Як зазначив відповідач, що не спростовано позивачем, починаючи з 24.02.2022 останній був відсутній на робочому місці за адресою місця дислокації підрозділу, не вжив заходів щодо прибуття до місця дислокації підрозділу, тобто самоусунувся від виконання службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам.

За відсутності позивача на робочому місці без поважних причин, ознайомити його з наказом від 02.03.2022 № 92 «Про застосування дисциплінарного стягнення до лейтенанта поліції ОСОБА_1 » та з наказом від 03.03.2022 № 59 о/с не було можливості.

Лише прибувши 31.05.2022 в Департамент кіберполіції позивач ознайомився з усіма документами свого звільнення та отримав трудову книжку, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, витяг з наказу від 03.03.2022 № 59 о/с, довідку на постановку на військовий облік.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеною в постановах від 02.10.2018 у справі № 815/4463/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 05.03.2020 у справі № 815/4478/16, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Відповідно до п. 24 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії рф проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Однак, як зазначив відповідач, позивач завдань поліцейської служби з 24.02.2022 не виконував, активних дій із захисту суверенітету України та територіальної цілісності України у межах виконання завдань поліцейської служби або громадянського обов`язку не вчинив.

Таким чином, вчинений позивачем дисциплінарний проступок є суттєвим, оскільки він полягає не лише у невиконанні, а і у самоусуненні від виконання службових обов`язків, невиході на службу, неможливості використання позивача на службі в умовах воєнного стану, коли існує велика потреба у правоохоронних органах.

Отже під час проведення службового розслідування було враховано характер проступку, обставини, за яких його вчинено, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Наведені обставини ще раз свідчать про те, що висновок службового розслідування про порушення позивачем службової дисципліни є обґрунтованим, а наказ від 02.03.2022 №92 «Про застосування дисциплінарного стягнення до лейтенанта поліції ОСОБА_1 » є правомірним та обґрунтованим.

Отже, видаючи оскаржувані накази, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, з урахуванням усіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування, з огляду на що відповідні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування оскаржуваних наказів, підстави для їх задоволення також відсутні.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту кіберполіції Національної поліції України (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 19, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.