Справа № 580/8945/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8945/23 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з ПАТ «ЧЕРКАСИОБЛЕНЕРГО» кошти з рахунків у банках, які обслуговують такого платника податків, для погашення податкового боргу на загальну суму 414 143 689,79 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 позов задоволено: стягнуто через Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків з рахунків у банках, які обслуговують ПАТ «ЧЕРКАСИОБЛЕНЕРГО» на користь державного бюджету України податковий борг усього на суму 414 143 689,79 грн, з якої податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 398 486 102,06 грн та з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 15 657 587,73 грн.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для стягнення спірних коштів відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідач згідно з даними ЄДРПОУ зареєстрований, як суб`єкт господарювання юридична особа з 14.06.1995. Основний вид діяльності - « 35.13 Розподілення електроенергії».

Згідно з даними інтегрованих карток, відповідач має непогашену заборгованість на загальну суму 414 143 689,79 грн:

1) з податку на додану вартість на суму 398 486 102,06 грн, згідно з такими документами:

- декларації: № від 18.03.2021 терміном сплати 01.06.2022 на суму 161 702 454,70 грн (у зв`язку з частковою сплатою у розмірі 939 245,50 грн залишок до стягнення становить 160 763 209,20 грн); № від 16.06.2022 терміном сплати 30.06.2022 у сумі 97 12 725 грн; № від 19.08.2022 терміном сплати 30.08.2022 у сумі 11 102 931 грн; № від 19.09.2022 терміном сплати 30.09.2022 у сумі 13 392 908 грн; № від 19.10.2022 терміном сплати 31.10.2022 у сумі 14 417 83 грн; № від 21.11.2022 терміном сплати 30.11.2022 у сумі 22 701 469 грн; № від 19.12.2022 терміном сплати 30.12.2022 у сумі 20 464 383 грн; № від 19.01.2023 терміном сплати 30.01.2023 у сумі 25 983 465 грн; № від 20.02.2023 терміном сплати 02.03.2023 у сумі 3 654 203 грн; № від 20.03.2023 терміном сплати 30.03.2023 у сумі 12 803 714 грн; № від 19.04.2023 терміном сплати 01.05.2023 у сумі 12 571 876 грн; № від 19.05.2023 терміном сплати 30.05.2023 у сумі 22 939 576 грн; № від 19.06.2023 терміном сплати 30.06.2023 у сумі 15 850 844 грн; № від 19.07.2023 терміном сплати 31.07.2023 у сумі 24 054 371 грн; № від 21.08.2023 терміном сплати 30.08.2023 у сумі 25 373 246 грн;

- уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань: № за 01.02.2022 на суму 29 896 грн; № за 01.03.2022 на суму 49 1142 грн; № за 01.04.2022 на суму 177 896 грн; № за 01.05.2022 на суму 19 826 грн; № за 18.08.2022 на суму 1204 грн; за 01.05.2022 на суму 40 123 грн; № за 01.04.2022 на суму 13 573 грн; № за 08.09.2022 на суму 407 грн; № за 01.05.2022 на суму 7 152грн; № за 21.09.2022 на суму 215 грн; № за 21.09.2022 на суму 15 грн; № за 01.04.2022 на суму 18 025грн; № від 06.10.2022 на суму 541 грн; № за 01.07.2022 на суму 978 грн; № за 01.09.2022 на суму 3 183 грн; № за 22.11.2022 на суму 95 грн; № за 01.10.2022 на суму 14 861 грн; № від 21.12.2022 на суму 446 грн; № за 01.10.2022 на суму 1 989 грн; № від 27.12.2022 на суму 60 грн; № за 01.11.2022 на суму 7 317 грн; № за 01.07.2022 на суму 1 309 грн; № за 01.11.2022 на суму 4 839 грн; № за 01.12.2022 на суму 3 948 грн; № за 01.02.2023 на суму 142 грн; № за 01.04.2023 на суму 64 грн; № за 01.03.2023 на суму 24 924 грн; № за 01.03.2023 на суму 3 598 грн; № за 01.02.2023 на суму 504 грн; № за 01.06.2023 на суму 3 822 грн; № за 01.06.2023 на суму 4 852 грн;

- пеня у сумі 1 822 400,86 грн;

2) з податку на прибуток приватних підприємств на суму 15 657 587,73 грн, згідно з такими документами:

- деклараціями: № від 24.10.2019 терміном сплати 19.11.2019 в сумі 104 297 грн; № від 25.02.2020 терміном сплати 10.03.2020 в сумі 292 971 грн; № від 22.07.2020 терміном сплати 19.08.2020 в сумі 44 924 грн; № від 22.07.2020 терміном сплати 19.08.2020 в сумі 3 519 508 грн; № від 22.10.2020 терміном сплати 19.11.2020 в сумі 629 787 грн; № від 22.07.2021 терміном сплати 19.08.2021 в сумі 517 073 грн; № від 04.08.2022 терміном сплати 19.08.2022 в сумі 1 007 441 грн; № від 01.08.2023 терміном сплати 21.08.2023 в сумі 411 392 грн;

- податковими повідомленнями-рішеннями: від 24.04.2020 № (направлене засобами поштового зв`язку та вручене 28.04.2020) прийнятим на підставі акта № 1973/23-00-50-04-007/22800735 від 06.04.2020 - в сумі 2 656 508,42 грн; від 07.09.2020 № (направлене засобами поштового зв`язку та вручене 09.09.2020) прийняте на підставі акта №4172/23-00-50-04-007/22800735 від 17.08.20202 в сумі 581 112,71 грн; від 05.11.2020 № (направлене засобами поштового зв`язку та вручене 09.11.2020) прийняте на підставі акта № 300/23-00-04-0507/22800735 від 16.10.2020 в сумі 740 901,10 грн; від 16.08.2021 № (направлене засобами поштового зв`язку та вручене 19.08.2021) прийняте на підставі акта № 5219/23-00-18-0507/22800735 від 23.07.2021 в сумі 792189,61грн;

- пеня у сумі 3 954 932,89 грн.

У зв`язку з несплатою узгоджених сум податкового зобов`язання відповідачем сформовано податкову вимогу форми «Ю» від 11.06.2015 №14276-17 на загальну суму 1 243 531,82 грн, яку відповідач отримав 05.02.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У зв`язку із наявністю податкового боргу, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про обґрунтованість позовних вимог та наявність достатніх підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилами пункту 36.2 цієї ж статті ПК податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. В силу пункту 36.3 статті 36 ПК податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) , та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 ПК).

У розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, набуває статусу податкового боргу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 ПК).

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 20.1.34 статті 20 ПК контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відтак, позивач вправі звертатися до адміністративного суду із позовом про стягнення податкового боргу платників податків.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК).

Відтак, право на стягнення коштів платника податку, а відтак і право на звернення із відповідним позовом, виникає у контролюючого органу після спливу 30 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, податкову вимогу податкову вимогу форми «Ю» від 11.06.2015 №14276-17 на загальну суму 1 243 531,82 грн відповідач отримав 05.02.2018.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Із моменту отримання податкової вимоги форми «Ю» від 11.06.2015 №14276-17 податковий борг не був погашений у повному обсязі, у зв`язку із чим нові податкові вимоги не підлягали надсиланню (врученню). Тому, відповідні доводи скаржника підлягають відпиленню.

Із матеріалів справи вбачається, що станом на час позивача звернення до суду заявлений до стягнення податковий борг не був погашений відповідачем. Не надано відповідних доказів також і станом на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

У свою чергу, відповідач в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що судом не було надано належної оцінки платіжним дорученням, які були надані відповідачем у якості доказів сплати спірних податкових зобов`язань.

Так, відповідач звертає увагу на платіжні документи щодо сплати ПДВ (№5520 від 01.07.2022 на суму 6 000 000,00 грн, №5519 від 01.07.2022 на суму 3 712 725,00 грн, №10173 від 13.10.2022 на суму 2 000 000,00 грн, №10522 від 26.10.2022 на суму 5 000 000,00 грн, №10523 від 26.10.2022 на суму 7 417 835,00 грн, №11084 від 11.11.2022 на суму 9 500 000,00 грн, №11620 від 28.11.2022 на суму 13 201 565,00 грн, №12098 від 13.12.2022 на суму 9 750 000,00 грн, №12539 від 27.12.2022 на суму 10 714 717,00 грн, №200 від 11.01.2023 на суму 23 500 000,00 грн, №638 від 30.01.2023 на суму 2 490 782,00 грн, №1466 від 28.02.2023 на суму 3 654 203,00 грн, №1825 від 15.03.2023 на суму 6 000 000,00 грн, №2343 від 30.03.2023 на суму 6 805 024,00 грн, №2798 від 13.04.2023 на суму 6 500 000,00 грн, №3337 від 28.04.2023 на суму 6 080 806,00 грн, №2850 від 12.05.2023 на суму 11 000 000,00 грн, №3458 від 30.05.2023 на суму 11 939 576,00 грн, №5113 від 09.08.2023 на суму 12 450 000,00 грн, №6032 від 30.08.2023 на суму 12 927 068,00 грн) та податку на прибуток (№14411 від 18.11.2019 на суму 104 297,00 грн, №3038 від 10.03.2020 на суму 292 971,00 грн, №9025 від 30.07.2020 на суму 449 924,46 грн, №9620 від 19.08.2020 на суму 3 519 508,00 грн, №13843 від 18.11.2020 на суму 629 787,00 грн, №8344 від 18.06.2021 на суму 517 073,06 грн).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що розмір сплачених згідно вказаних платіжних документів коштів, згідно наданих позивачем інтегрованих карток, зарахований у зменшення податкових зобов`язань відповідача та, відповідно, врахований при обчисленні розміру стягуваного податкового боргу.

Таким чином, доводи скаржника щодо погашення частини податкового боргу не відповідають фактичним обставинам справи.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку

Повний текст постанови складений 03.04.2024.