Справа № 320/5060/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5060/23 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення № 196 від 22.02.2023 про невідповідність займаній посаді.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач вказує, що під час розгляду встановлено, що ТОВ «НВП «МАГІСТР», директором якого є ОСОБА_1 , повторно порушувало вимоги Ліцензійних умов № 114:

подавало до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку недостовірну інформацію на виконання вимог рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 16.03.2022 № 171 (щодо об`єктів права власності Російської Федерації як держави, яка почала повномасштабну війну проти України, та її резидентів);

позбавило акціонерів ПрАТ «ЖЛК-Україна» права голосу на загальних зборах ПрАТ «ЖЛК-Україна»;

не надало акціонерам ПрАТ «ЖЛК-Україна» можливості реалізувати право на управління товариством ПрАТ «ЖЛК-Україна», шляхом участі у загальних зборах та голосуванні.

Вказане свідчить про неодноразові, повторні порушення ТОВ «НВП «МАГІСТР» Ліцензійних умов № 114 та невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді Директора, що є підставою для винесення оскаржуваного рішення.

Відповідач наголошує, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду Директора ТОВ «НВП «МАГІСТР», повинен був у своїй діяльності керуватися чинним законодавством, статутом та іншими нормативними документами, здійснювати контроль за додержанням членами, посадовими особами Товариства вимог законів України, статуту під час здійснення професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках.

27.03.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржуване рішення.

Позивач наголошує, що відповідачем не встановлено жодного факту порушення саме ним законодавства.

Відповідач вказує, що підставою прийняття оскаржуваного рішення стало повторне порушення юридичною особою ліцензійних умов:

1) подання недостовірної інформації до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку;

2) позбавлення акціонерів права голосу;

3) не надання акціонерам можливості реалізувати право на управління товариством шляхом участі у загальних зборах і голосуванні.

Так, відповідач акцентує особливу увагу саме на повторності порушень, допущених юридичною особою. Однак, на думку позивача, у порушення ч. 2 ст. 77 кодексу адміністративного судочинства України відповідач не надав судам доказів повторності таких порушень юридичною особою.

Позивач звертає увагу, що друге та третє правопорушення, а саме: позбавлення акціонерів права голосу та не надання їм можливості реалізувати право на управління товариством шляхом участі у загальних зборах і голосуванні, на думку позивача, є одним правопорушенням, пов`язаним з участю у загальних зборах, голосуванню, правом голосу, управлінням товариством.

Позивач вважає, що відповідач обґрунтовує оскаржуване рішення на підставі уявних обставин, які не існували на момент прийняття останнього, а виникли в подальшому, зокрема після обрання його директором ТОВ «НВП «Магістр» та подання пакету документів на погодження. Позивач вважає, що відповідач свідомо не надав до справи жодного рішення про застосування санкцій, оскільки всі рішення стосовно виявлених порушень були прийняті після того, як відповідачу було подано пакет документів позивачем на посаду директора ТОВ «НВП «Магістр» на погодження.

Також, позивач вважає, що оскаржуваним рішенням відповідач імперативно втрутився у господарську діяльність ТОВ «НВП «Магістр» та зобов`язав його роботодавця звільнити позивача з займаної посади, тобто - зобов`язав роботодавця позбавити позивача права на працю. Позивач зауважує, що вказане прямо впливає на його права, свободи та інтереси. Те, що оскаржуване рішення не виконано ТОВ «НВП «Магістр» і не призвело до звільнення, на думку позивача, не свідчить, що права не порушені, а свідчить виключно, що роботодавець відмовився виконувати протиправне рішення відповідача, яке є прямим втручанням у внутрішню діяльність роботодавця.

Позивач вважає безпідставним посилання позивача на правові позиції Верховного Суду, наведені у постановах від 31.03.2021 № 640/21611/19, від 22.08.2019 № 288/1557/16-а, постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 № 916/1415/19 та від 02.02.2021 № 925/642/19 ,оскільки такі стосуються зовсім інших правовідносин, зокрема звернення з позовом у інтересах третіх осіб, звернення без відновлення порушеного права, звернення без порушення індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, звернення з відсутністю законного інтересу.

Також, позивач вважає, що оскаржуване рішення позбавило його ділової репутації, що в подальшому дало відповідачу також підставу для анулювання сертифікатів на право здійснення професійної діяльності, зокрема рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 823 від 27.07.2023 про анулювання мні сертифікатів на здійснення професійної діяльності на ринках капіталу.

На думку позивача, це додатково вказує, що оскаржуване рішення змінює його суб`єктивні права та обов`язки, тобто - припиняє і унеможливлює реалізацію прав, свобод та інтересів.

Позивач вважає протиправним оскаржуване рішення, оскільки:

немає жодних рішень відповідача про порушення особисто ним законодавства;

відповідач посилається на порушення законодавства юридичною особою ТОВ «НВП «Магістр» у період, коли я позивач не був її керівником;

відповідач обґрунтовуючи рішення № 196 посилається на обставини, які виникли у подальшому;

відповідач не надав жодних доказів своїх тверджень;

відповідач, як підставу для визнання позивача невідповідним займаній посаді, посилається на порушення статуту ТОВ «НВП «Магістр», на що, на думку позивача, не має ні прав, ні підстав, ні повноважень, оскільки вирішення питання про порушення керівником норм статуту товариства є виключною прерогативою учасників товариства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 2010 року працює на Товаристві з обмеженою відповідальністю «НВП «Магістр».

Відповідно до сертифікатів № 015039-Д та № 014121-Т, виданих Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, ОСОБА_1 сертифікований фахівець і має право вчиняти дії, пов`язані з безпосереднім провадженням професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках «Депозитарна діяльність - у професійних учасниках ринків капіталу», а також має право вчиняти дії, пов`язані з безпосереднім провадженням професійної діяльності на фондовому ринку «Торгівля цінними паперами - у професійних учасниках фондового ринку».

Рішенням загальних зборів Учасників ТОВ «НВП «Магістр» від 01.10.2021 № 3, оформленим протоколом, ОСОБА_1 було призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора ТОВ «НВП «Магістр» з 04.10.2021 на строк до обрання директора Товариства.

Відповідно до наказу ТОВ «НВП «Магістр» від 04.10.2021 № 10-11, ОСОБА_1 приступив до тимчасового виконання обов`язків директора ТОВ «НВП «Магістр».

Відповідно до наказу ТОВ «НВП «Магістр» від 24.12.2021 № 16-П, з 24.12.2021 було припинено повноваження ОСОБА_1 як тимчасово виконуючого обов`язки директора ТОВ «НВП «Магістр» та переведено його з 28.12.2021 на посаду заступника директора ТОВ «НВП «Магістр».

Рішенням загальних зборів Учасників ТОВ «НВП «Магістр» від 08.12.2022 № 2, оформленим протоколом, ОСОБА_1 обрано директором Товариства з 09.12.2022, про що внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Листом від 26.12.2022 № 22/1226-01 у додаток до документів від 23.12.2022, на виконання пункту 7 розділу І Порядку здійснення НКЦПФР моніторингу відповідності осіб займаним посадам, ТОВ «НВП «Магістр», як депозитарною установою, скеровано до відповідача інформацію згідно з Додатком 1 щодо погодження обрання директором Депозитарної установи ОСОБА_1 . Документи отримані відповідачем 26.12.2022.

Рішенням НКЦПФР від 22.02.2023 № 196 «Про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді», відповідно до Порядку здійснення НКЦПФР моніторингу відповідності осіб займаним посадам, затвердженого рішенням НКЦПФР від 11.11.2022 № 1339, НКЦПФР визначала ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Магістр» на підставі абзацу 2 пункту 6 розділу ІІ Порядку здійснення НКЦПФР моніторингу відповідності осіб займаним посадам у період воєнного стану, затвердженого рішенням НКЦПФР від 25.01.2023 (абзацу 2 пункту 6 розділу ІІ Порядку № 1339).

Пунктом 2 рішення від 22.02.2023 № 196, НКЦПФР зобов`язало ТОВ «НВП «Магістр» протягом 30 днів з дня отримання повідомлення про прийняте НКЦПФР рішення та копії такого рішення звільнити ОСОБА_1

Вказане рішення скероване на адресу ТОВ «НВП «Магістр» супровідним листом від 23.02.2023 № 35/02/1865.

Вважаючи вказане рішення протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відповідність або не відповідність позивача займаній посаді мало бути прийняте відповідачем до 24.01.2023 включно, проте цього здійснено не було. Обґрунтування причин та підстав порушення строків прийняття відносно позивача відповідач не наводить. Натомість рішення щодо позивача було прийнято лише 22.02.2023. Таким чином, спірне рішення прийнято відповідачем з порушенням вимог Порядку та всупереч імперативного положення пункту 3 розділу ІV Порядку здійснення НКЦПФР моніторингу відповідності осіб займаним посадам у період воєнного стану, затвердженого рішенням НКЦПФР від 25.01.2023.

Також, зі змісту спірного рішення від 22.02.2023 № 196 вбачається, що позивач не відповідає займаній посаді саме на підставі абзацу 2 пункту 6 розділу ІІ Порядку здійснення НКЦПФР моніторингу відповідності осіб займаним посадам у період воєнного стану, затвердженого рішенням НКЦПФР від 25.01.2023, тобто з підстав невідповідність фізичної особи вимогам законодавства. Разом з тим, Порядком здійснення НКЦПФР моніторингу відповідності осіб займаним посадам у період воєнного стану, затвердженого рішенням НКЦПФР від 25.01.2023 або будь-яким іншим правовим актом не визначено критеріїв, за якими визначається невідповідність фізичної особи вимогам законодавства, що суперечить принципу правової визначеності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Щодо клопотання відповідача про проведення судового засідання у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 та 3 ст. 12 КАС України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У той же час, згідно частин 1-3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) значення справи для сторін;

2) обраний позивачем спосіб захисту;

3) категорію та складність справи;

4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;

5) кількість сторін та інших учасників справи;

6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 12, ч. 4 ст. 257 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених ч. 4 ст. 12 КАС України.

Як вбачається з поданого клопотання відповідача, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частин 1-3 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

За приписами частин 5 та 7 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Стаття 261 КАС України встановлює наступні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні.

Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі;

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Треті особи мають право подати пояснення щодо позову у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом десяти днів з дня його отримання.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ніяким чином не обмежує процесуальні права учасників справи, а свої пояснення та докази у справі учасники справи мають можливість надати до суду за правилами, встановленими КАС України.

Згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши клопотання відповідача, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, беручи до уваги п. 20 ч. 1 ст. 4 та ч. 6 ст. 12 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків» від 30.10.1996 № 448/96-ВР (далі - Закон № 448/96-ВР) державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків - здійснення державою в особі Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку комплексних заходів щодо упорядкування, контролю, нагляду за ринками капіталу, регулювання правил функціонування організованих товарних ринків і провадження клірингової діяльності щодо правочинів, вчинених на таких ринках, а також заходів щодо запобігання і протидії зловживанням і порушенням на ринках капіталу та організованих товарних ринках.

За приписами ч. 2 ст. 7 Закону № 448/96-ВР основними завданнями Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку є, зокрема:

визначення професійних вимоги до керівників, головних бухгалтерів та керівників структурних підрозділів професійних учасників ринків капіталу та організованих товарних ринків, інститутів спільного інвестування, недержавних пенсійних фондів (пункт 28);

погодження кандидатури на посади керівників операторів організованих ринків капіталу, організованих товарних ринків та Центрального депозитарію цінних паперів (пункт 37-6);

визначення особливості функціонування ринків капіталу та організованих товарних ринків, діяльності учасників ринків капіталу та професійних учасників організованих товарних ринків в умовах воєнного стану чи під час особливого періоду (пункт 37-26);

встановлення особливості здійснення державного регулювання та нагляду за діяльністю на ринках капіталу та організованих товарних ринках, а також за діяльністю акціонерних товариств (крім банків та небанківських фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк України) в умовах воєнного стану чи під час особливого періоду (пункт 37-27).

На виконання п. 15 ст. 8 Закону № 448/96-ВР Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку у випадках і межах, встановлених законом, може порушувати питання про звільнення з посад керівників операторів організованих ринків, Центрального депозитарію цінних паперів та інших установ інфраструктури ринків капіталу у випадках недодержання ними чинного законодавства України про ринки капіталу та організовані товарні ринки, у тому числі про систему накопичувального пенсійного забезпечення, з метою захисту інтересів інвесторів у фінансові інструменти та громадян.

Аналогічні положення щодо повноважень та прав Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку закріплені у Положенні про Національну комісія з цінних паперів та фондового ринку, затвердженому Указом Президента України від 23.11.2011 № 1063/2011.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, наведеними актами законодавства Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку не наділена повноваженнями зобов`язання професійних учасників ринків капіталу та організованих товарних ринків щодо звільнення їх керівників.

Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку «Про моніторинг відповідності осіб займаним посадам у професійних учасниках ринків капіталу та організованих товарних ринків у період дії воєнного стану» від 11.11.2022 № 1339 (далі - Рішення № 1339) встановлено, що тимчасово на період дії воєнного стану, моніторинг відповідності займаним посадам та вимогам, встановленим законодавством, та оцінка їх ділової репутації здійснюється Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку шляхом оцінки відповідності осіб займаним посадам (виконання функцій) у професійних учасниках ринків капіталу та організованих товарних ринків (крім банків) щодо наступних осіб: голови та членів наглядової ради або іншого органу, відповідального за здійснення нагляду; голови та членів колегіального виконавчого органу; особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступників.

Також Рішенням № 1339 було затверджено Порядок здійснення НКЦПФР моніторингу відповідності осіб займаним посадам у період дії воєнного стану (далі - Порядок).

Відповідно до п. 4 розділу І Порядку Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку під час вчинення дій, передбачених цим Порядком, керується такими принципами:

1) рівноцінності сутності та форми (оцінка правочинів, операцій, обставин та подій з точки зору їх суті та форми);

2) співмірності (пропорційності) (урахування обставин і умов конкретної ситуації, щодо якої формується професійне судження та приймається відповідне рішення);

3) обґрунтованого сумніву (здійснення додаткової/поглибленої перевірки/аналізу правочинів, операцій, обставин та/або подій, щодо яких формується професійне судження та приймається відповідне рішення, за наявності обґрунтованого сумніву щодо них);

4) комплексного аналізу (дослідження всіх обставин та умов конкретної ситуації при формуванні професійного судження та прийнятті відповідного рішення).

За приписами пунктів 5-8 розділу І Порядку НКЦПФР застосовує своє професійне судження для прийняття рішень, визначених цим Порядком.

Професійне судження формується НКЦПФР з урахуванням визначених у пункті 4 цього розділу принципів.

НКЦПФР здійснює оцінку відповідності осіб займаним посадам, яких обрано/призначено на посаду, зазначену у пункті 1 розділу І цього Порядку за результатами аналізу інформації, отриманої НКЦПФР від професійного учасника, інформації отриманої під час здійснення державного регулювання та нагляду, інформації з відкритих джерел і за результатами проведених НКЦПФР оцінки ділової репутації, освіти, навичок та досвіду, відсутності конфлікту інтересів.

У разі обрання/призначення особи на посаду, зазначену у пункті 1 розділу І цього Порядку, професійний учасник подає до НКЦПФР інформацію згідно Додатку 1 щодо такої особи протягом десяти робочих днів з дати прийняття рішення про обрання/призначення її на посаду.

Особи, зазначені у пункті 1 розділу І цього Порядку, мають відповідати кваліфікаційними вимогам, установленим законодавством, та мати достатній рівень освіти, навички та досвід для охоплення всіх сфер діяльності професійного учасника та прийняття відповідних управлінських рішень.

Як встановлено вище, ТОВ «НВП «Магістр», як депозитарною установою, 26.12.2022 на виконання пункту 7 розділу І Порядку подавалась до відповідача інформація згідно з Додатком 1 щодо погодження обрання директором позивача. Вказані документи були отримані відповідачем 26.12.2022.

На виконання п. 1 розділу ІІ Порядку управління здійснює розгляд інформації, поданої професійним учасником відповідно до цього Положення, протягом 30 днів з дати отримання НКЦПФР інформації згідно Додатку 1.

Як вірно вказує суд першої інстанції, враховуючи, що інформація відносно позивача була отримана відповідачем 26.12.2022, то розглянута мала бути до 24.01.2023 включно. Водночас, доказів дотримання встановлених строків розгляду інформації відповідачем суду не подано.

Керуючись пунктами 2-5 розділу ІІ Порядку НКЦПФР під час оцінки відповідності особи займаній посаді має право запитувати та отримувати від державних органів, учасників ринків капіталу та організованих товарних ринків або будь-яких фізичних чи юридичних осіб, а також осіб, щодо яких здійснюється оцінка ділової репутації, або перевірка відповідності їх кваліфікаційним вимогам, додаткову інформацію, документи та пояснення, необхідні для повного та всебічного аналізу й прийняття нею мотивованого рішення, відповідно до цього Порядку. Перебіг строку розгляду пакета документів зупиняється з дня відправлення НКЦПФР листа (запиту) та поновлюється після отримання всіх додаткових документів, інформації та пояснень.

НКЦПФР має право, повідомивши професійного учасника, зупинити перебіг строку розгляду пакета документів, поданого відповідно до цього Порядку, у разі виявлення обставин, що можуть вплинути на прийняття НКЦПФР рішення, до з`ясування таких обставин, але не більше ніж на 30 днів.

НКЦПФР здійснює дії, передбачені пунктами 2 та 3 цього розділу тільки у випадку прийняття відповідного рішення профільним Комітетом НКЦПФР.

НКЦПФР за результатами розгляду приймає рішення про відповідність або не відповідність особи, зазначеної у пункті 1 розділу І цього Порядку, обраної/призначеної на посаду протягом 30 днів із дня отримання повідомлення та інформації, визначених цим Порядком, про призначення обрання/призначення особи на посаду.

За приписами п. 3 розділу ІV Порядку, НКЦПФР має право прийняти рішення про невідповідність особи вимогам, установленим законодавством для відповідної посади тільки за умови виконання процедур, встановлених цим Порядком.

Проаналізувавши вказані норми, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що якщо перебіг строків розгляду пакету документів не зупинявся, то рішення про відповідність або не відповідність особи, зазначеної у пункті 1 розділу І Порядку, обраної/призначеної на посаду, приймається НКЦПФР протягом 30 днів із дня отримання повідомлення та інформації, визначених цим Порядком. Відповідно, рішення про відповідність або не відповідність позивача займаній посаді мало бути прийняте відповідачем до 24.01.2023 включно, проте цього здійснено не було. Обґрунтування причин та підстав порушення строків прийняття відносно позивача відповідач не наводить ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції. Як підтверджено матеріалами справи, натомість рішення щодо позивача було прийнято лише 22.02.2023.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем з порушенням вимог Порядку та всупереч імперативного положення пункту 3 розділу ІV Порядку.

Пункт 6 розділу ІІ Порядку встановлює підставами для визнання особи такою, що не відповідає займаній посаді, зазначеній у пункті 1 розділу І цього Порядку:

невідповідність фізичної особи вимогам законодавства;

недостовірність інформації в документах, поданих до НКЦПФР;

відкликання сертифіката на право вчинення дій, пов`язаних з безпосереднім провадженням професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках, якщо з дати його відкликання пройшло менше двох років.

Як встановлено вище, відповідно до рішення від 22.02.2023 № 196, позивач не відповідає займаній посаді на підставі абз. 2 п. 6 розділу ІІ Порядку, тобто з підстав невідповідність фізичної особи вимогам законодавства.

Як вірно вказано судом першої інстанції, Порядком або будь-яким іншим правовим актом не визначено критеріїв, за якими визначається невідповідність фізичної особи вимогам законодавства, що суперечить принципу правової визначеності.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у спірному випадку слід застосувати правові висновки Конституційного Суду України, наведені у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, зокрема, що елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Принцип правової визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки» (рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 № 17-рп/2010).

Натомість, як вірно вказав суд першої інстанції, в оскаржуваному рішенні від 22.02.2023 № 196 відповідач не навів обґрунтованих доводів щодо того, які критерії невідповідності фізичної особи вимогам законодавства застосовані ним при оцінці позивача займаній посаді. В суді першої та апеляційної інстанції, відповідач в обґрунтування оскаржуваного рішення вказав, про прийняття відносно ТОВ «НВП «Магістр» постанов про правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках та застосування до ТОВ «НВП «Магістр» санкцій за правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках (постанови від 28.02.2023 №№ 19-ДУ, 20-ДУ, 21-ДУ, 22-ДУ).

При цьому, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова від 28.02.2023 № 22-ДУ «Про накладення санкцій за правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках», оскаржена ТОВ «НВП «Магістр» в судовому порядку та рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 у справі № 320/7048/23 визнана протиправною та скасована.

Керуючись пунктами 1, 2 розділу ІV Порядку, управління постійно здійснює моніторинг відповідності осіб, які займають посади, зазначені у пункті 1 розділу І цього Порядку, вимогам законодавства для відповідної посади.

Під час проведення моніторингу здійснюється оцінка ділової репутації фізичних осіб у порядку встановленому цим Порядком.

Управління, у випадку наявності підозр щодо невідповідності ділової репутації осіб, які займають посади, зазначені у пункті 1 розділу І цього Порядку, виконує дії, передбачені пунктами 4-7 розділу ІІІ цього Порядку.

Відповідно до пунктів 3, 4, 6-8 розділу ІІІ Порядку ділова репутація фізичної особи є такою, що відповідає вимогам законодавства, якщо щодо такої особи немає ознак невідповідності вимогам щодо ділової репутації, зазначеним у стандарті корпоративного управління та іншим вимогам законодавства.

У випадку формування управлінням висновку про невідповідності ділової репутації особи встановленим законодавством вимогам, управління має ініціювати розгляд відповідного висновку на засіданні профільного комітету НКЦПФР та отримати його схвалення.

Фізична особа, щодо якої є ознаки невідповідності ділової репутації вимогам законодавства, має право, протягом п`яти робочих днів із дня відправлення НКЦПФР повідомлення, передбаченого у пункті 5 цього розділу, подати до НКЦПФР клопотання (з обґрунтуванням та копіями підтверджуючих документів у випадку їх наявності) про незастосування до неї виявлених ознак невідповідності ділової репутації вимогам законодавства.

Управління під час розгляду клопотання особи про незастосування до неї виявлених ознак невідповідності ділової репутації вимогам законодавства комплексно аналізує подані відповідно до цього Порядку документи, інформацію, включаючи ту, що отримана в процесі здійснення державного регулювання та нагляду, отримана від інших державних органів, а також із відкритих джерел, та за результатом розгляду надає висновок щодо визнання ділової репутації особи такою, що не відповідає вимогам законодавства, або щодо незастосування до особи ознак невідповідності ділової репутації встановленим вимогам (якщо надане особою клопотання, за професійним судженням НКЦПФР, є обґрунтованим).

У випадку прийняття НКЦПФР рішення про не відповідність особи займаній посаді, зазначеній у пункті 1 розділу І цього Порядку, професійний учасник має право подати документи для оцінки відповідності займаній посаді щодо такої особи не раніше ніж через рік з дня прийняття рішення не відповідність особи займаній посаді.

Як вірно вказано судом першої інстанції, доказів здійснення оцінки ділової репутації позивача відповідачем не подано.

Зважаючи на встановлені обставини та вказані норми, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскаржуване рішення відповідача не відповідач приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, відтак, підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права та прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; п. 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; п. 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; п. 29).

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан