Справа № 607/3595/24
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2024 Справа №607/3595/24 Провадження №2-а/607/119/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участі секретаря судового засідання Крупи А.О., представника позивача адвоката Матвіяса А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Матвіяса Андрія Богдановича до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Матвіяс Андрій Богданович звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (надалі відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.02.2024 серії БАД №530883, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122, ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 510,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що згідно оскаржуваної постанови, 01.02.2024 о 23.09 год. по вул. Київська, 2 в м. Тернополі позивач, керуючи транспортним засобом, не завчасно подав сигнал покажчика повороту при повороті праворуч, а також при керуванні транспортним засобом не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.4, 9.4 ПДР України. Із вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її безпідставною та протиправною. Відповідач не мав права однією постановою притягнути позивача до відповідальності за вчинення двох різних правопорушень. Відповідачу слід було скласти дві окремі постанови. На думку позивача, висновки інспектора не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки інкриміновані йому правопорушення він не вчиняв, постанова є незаконною і не обґрунтованою, складена за відсутності доказів, та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 21.02.2024 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

13.03.2024 до суду надійшов відзив на позов (сформований в системі «Електронний суд» 11.03.2024), згідно якого представник відповідача позов не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки при складанні оскаржуваної постанови інспектор діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України. Обґрунтованість оскаржуваної постанови підтверджується, зокрема, відеозаписом, який додається до даного відзиву.

Представник позивача Матвіяс А.Б. в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зокрема не доведеністю відповідачем законності своїх дій по притягненню позивача до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача Кондрат Л.Р. в судове засідання не з`явилась. Подала суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із її перебуванням у відрядженні. Дане клопотання судом відхилене, так як доказів неможливості забезпечення відповідачем участі в судовому засіданні інших представників не надано.

Розглянувши адміністративну справу, суд дійшов висновку, що позов слід частково задовольнити з наступних міркувань.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що згідно постанови серії БАД №530883 від 02.02.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 01.02.2024 о 23.09 год., в м. Тернополі по вул. Київська, 2, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi A6, р.н. НОМЕР_1 , не завчасно подав сигнал покажчика при повороті праворуч, а також не пред`явив для проведення перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.9.4, п.2.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 статті 122, ч. 1 статті 126 КУпАП. У постанові зазначено про об`єднання розгляду справ згідно статті 36 КУпАП.

Оскаржуваною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із п. 2.1а та 2.1б ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (п.2.4а ПДР України).

Відповідно до п.9.4 ПДР України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що Порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягне за собою накладення штрафу в розмірі в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними, якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні певного правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Відповідно до ч. 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Представник відповідача долучила до відзиву диск із відеозаписами із відеореєстратора (із службового автомобіля патрульної поліції) та із нагрудної камери поліцейського.

Оглянувши надані відповідачем відеозаписи судом не встановлено того, що позивач не завчасно подав сигнал покажчика повороту при повороті праворуч. На відео зафіксовано рух службового автомобіля поліції позаду позивача, однак між їхніми автомобілями рухався ще один автомобіль, який закривав задню частину автомобіля позивача. Однак, безпосередньо під час повороту з однієї вулиці на іншу видно увімкнений покажчик правого повороту автомобіля позивача. В подальшому, після закінчення маневру показчик повороту вимкнувся і через кілька секунд знову увімкнувся показчик правого повороту та автомобіль позивача здійснив поворот праворуч з вулиці на прилеглу територію.

В оскаржуваній постанові не вказано який саме поворот здійснив позивач, завчасно не попередивши світловим показчиком. Однак, з розмови поліцейського та позивача, яка зафіксована нагрудною камерою поліцейського, випливає, що йдеться саме про поворот на прилеглу територію.

Проте, в матеріалах справи немає доказу того, що показчик повороту був включений менше, ніж за 50 м до повороту. З відео це встановити не можливо.

З огляду на зазначене, вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не доведена, так як не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Однак, наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери поліцейського підтверджує те, що на законну вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб (зокрема, час 23:11:25, 23:12:15, 23:13:01) позивач цього не зробив.

Відповідно до положень частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, зокрема, має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; а також може змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, проте наявні докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо складання оскаржуваної постанови в частині притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 статті 122 КУпАП та вважає, що постанова в цій частині підлягає скасуванню, а справа закриттю.

У той же час, оскаржувана постанова в частині притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 статті 126 КУпАП є законною, підстав для її скасування судом не встановлено. Тому, у задоволенні адміністративного позову у цій частині слід відмовити та змінити захід стягнення в межах, передбачених ч. 1 статті 126 КУпАП, а саме зменшити суму штрафу до 425 грн. (25 неоподатковуваних мінімумів).

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Аргументи представника позивача щодо необхідності винесення двох постанов у разі притягнення особи до відповідальності за двома різними статтями (частинами статей) КУпАП судом відхиляються, так як поліцейський діяв в порядку передбаченому статтею 36 КУпАП.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року), рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», ЄСПЛ послідовно зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно із частиною 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов задоволено частково (скасовано оскаржувану постанову в частині притягнення за одним із двох правопорушень), з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути половину сплаченого при зверненні до суду позивачем судового збору, а саме 302,80 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов представника ОСОБА_1 адвоката Матвіяса Андрія Богдановича до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 02.02.2024 серії БАД №530883 скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та провадження у справі у цій частині закрити.

Змінити захід стягнення, застосований постановою від 02.02.2024 серії БАД №530883, а саме застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 статті 126 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В решті постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 02.02.2024 серії БАД №530883 залишити без змін.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 302,80 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження - вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Рішення складено та підписано 28.03.2024.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук