Справа № 200/531/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року Справа№200/531/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 11.04.2023 року звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як він набув необхідного стажу роботи передбаченого зазначеною статтею. Позивач зазначив, що своїм рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач) від 20.04.2023 року № 76 відмовив йому у призначенні пільгової пенсії. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі №200/2657/23: визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 20.04.2023, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 11.04.2023, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи з 28.08.2000 по 16.08.2001, з 04.09.2001 по 02.05.2003, з 15.05.2003 по 05.02.2008, з 18.02.2008 по 22.01.2015, з 07.10.2020 по 18.05.2022, з 28.03.2023 по 11.04.2023 та навчання з 01.08.1996 по 30.06.2000. Позивач зазначив, що відповідач 18.10.2023 року призначив йому пенсію з 11.04.2023 року на пільгових умовах, але під час розрахунку його середнього заробітку, з якого призначається розмір пенсії, протиправно у розрахунку середнього заробітку за період з 12.05.2015 по 29.10.2018 року в графі «Заробітки» зазначив «0», що в свою чергу призвело до суттєвого зменшення розрахунку середньомісячного заробітку від якого обчислюється розмір його пенсії та призвело до порушення права на отримання належного позивачу розміру пенсії виходячи з фактично отриманої ним заробітної плати за увесь час трудової діяльності. Позивач закцентував свою увагу на тому, що в матеріалах пенсійної справи містяться усі довідки про заробітну плату за періоди його роботи на шахті імені С.М. Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС» та про наявність таких довідок відповідачу було відомо під час здійснення розрахунку середнього заробітку, але відповідач вкотре порушує його права та здійснює протиправні дії щодо нього, шляхом зменшення середнього заробітку з якого обраховується розмір його пенсії. Позивач зазначив, що обставина про те, що він дійсно працював на вказаному підприємстві не потребує доведенню, оскільки відповідачем період цієї роботи на цьому підприємстві врахований до його пільгового стажу, про що свідчить розрахунок стажу за формою РС-право та наявними документами встановлено, що передбачені законодавством страхові внески сплачувалися підприємством за період роботи з 12.05.2015 по 29.10.2018 року та спірних відносини, з приводу зарахування вищевказаних періодів роботи до його страхового та пільгового стажу наразі не виникає, відповідачем лише протиправно не враховано отриманий ним заробіток на підставі наданих під час звернення з заявою про призначення пенсії відповідних довідок про заробітну плату.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив наступне, що позивач зареєстрований у Донецькій області та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/2657/23 відповідачем від 18.10.2023 № 19 повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії від 11.04.2023, зараховано до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 28.08.2000 по 16.08.2001, з 04.09.2001 по 02.05.2003, з 15.05.2003 по 05.02.2008, з 18.02.2008 по 22.01.2015, з 07.10.2020 по 18.05.2022, з 28.03.2023 по 11.04.2023 та навчання з 01.08.1996 по 30.06.2000, а також призначено пенсію на пільгових умовах. Виплата призначеної пенсії проводиться за місцем перебування позивача на обліку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Відповідач звернув увагу, на позовні вимоги щодо зобов`язання здійснити перерахунок середньомісячного заробітку із дати її призначення (11.04.2023) із врахуванням довідок про доходи, виданих шахтою імені С. М. Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС», враховуючи, що у чинному законодавстві України з питань пенсійного забезпечення не передбачено таке поняття, як перерахунок середньомісячного заробітку. Щодо неврахування довідок про доходи № № 1499, 1500, 1501, 00001502 від 31.10.2018, виданих шахтою імені С. М. Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС» за період роботи з 12.05.2015 по 29.10.2018 при обчисленні розміру пенсії, зазначив що до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31 грудня 1991 року. З 1 січня 2004 року періоди роботи на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зараховуються до страхового стажу за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких проводилась трудова діяльність. Як за законодавством України, так і за законодавством російської федерації, обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду російської федерації. Відповідач зазначив, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року. За результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав забезпечення, зазначений міжнародний договір припинив свою дію для України 19.06.2023. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що з 13 квітня 2014 року на підставі рішення Ради нацбезпеки та оборони України розпочалася антитерористична операція (АТО) із залученням Збройних Сил України, у зв`язку з прямою військової агресії з боку РФ, яка на даний момент переросла в широкомасштабну війну. Позивач свідомо тривалий час, а саме з 2015 року до жовтня 2018 року працював в країни- агресора, відповідно відраховувались кошти в бюджет ворожої країни на підтримку її збройних сил, і за даних обставин позивач в даний час бажає отримати пенсію на пільгових умовах вже від України, що є об`єктивно недопустимим (постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 380/8082/23 від 08.01.2024). Відповідач зазначив, що Верховний Суд сформував правовий висновок, викладений у постановах від 06.11.2023 у справі № 560/764/21, від 21.02.2020 у справі № 291/99/17, згідно якого врахування відомостей, зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в російській федерації, можливе лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати. Саме по собі зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації не може бути підставою для врахування заробітку, отриманого за вказаний період, без підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати. Відповідач зазначив, що з огляду на викладене вище, вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві та просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що саме відповідач розглядав заяву позивача від 11.04.2023 року про призначення пенсії та під час розгляду заяви про призначення пенсії саме він здійснює розрахунок стажу, здійснює розрахунок середньомісячного заробітку з якого буде обраховуватися пенсійна виплата, тобто обов`язок здійснити розрахунок розміру пенсії покладено саме на відповідача, оскільки він приймав рішення про призначення пенсії та обраховував невірний розмір пенсійних виплат. Позивач зауважив, що 11.04.2023 року крім заяви про призначення пенсії надав органу пенсійного фонду, зокрема трудову книжку, відповідно записів у ній він з 12.05.2015 по 29.10.2018 року працював у Російській Федерації на шахті імені ОСОБА_2 на посаді гірника очисного забою, що також додатково підтверджується довідкою № 432 від 30.10.2018 про роботу; відомостями про стан індивідуального особового рахунку за формою СЗИ-6 ( російською ) про сплату відповідних страхових внесків; довідками про його доходи за 2015 рік № 1499 від 31.10.2018, за 2016 рік № 1500 від 31.10.2018, за 2017 рік № 1501 від 31.10.2018, за 2018 рік № 00001502 від 31.10.2018, що видані шахтою імені С.М. Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС». Позивач зауважив, що відповідач під час розрахунку середньомісячного заробітку з якого буде обраховуватися розмір його пенсії, мав такі документи та не спростовує їх наявність, що також підтверджується надісланими на адресу суду відповідачем від 13.02.2024 року документами. Позивач закцентував свою увагу на тому, що під час розгляду його заяви про призначення пенсії від 11.04.2023 року, відповідачу було відомо про наявність таких документів, які в установленому законному порядку враховуються з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), але всупереч нормам пенсійного законодавства, відповідач зазначив у розрахунку його середнього заробітку за період з 12.05.2015 по 29.10.2018 року у графі «Заробітки» «0», що призвело до порушення його права на належний розмір пенсії. Позивач зауважив, що відзив на позовну заяву є безпідставним та не спростовує обґрунтованих та законних його позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.02.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву; копії пенсійної справи ОСОБА_1 ; письмові пояснення, в яких зазначити підстави не врахування довідок про доходи за 2015 рік №1499 від 31.10.2018, за 2016 рік №1500 від 31.10.2018, за 2017 рік №1501 від 31.10.2018, за 2018 рік №00001502 від 31.10.2018 виданих шахтою імені С.М.Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС» при розрахунку середньомісячного заробітку при призначенні позивачу пенсії з 11.04.2023.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.03.2024 року у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Євдокімова О.М. щодо передачі на розгляд Верховного Суду як зразкової справи №200/531/24 - відмовлено.

Про відкриття провадження у справі позивач, представник позивача адвокат Євдокімов О.М. та відповідач були повідомлені належним чином, відповідно до наявності у них реєстрації кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка, де в графі «доставлено» зазначена дата 02.02.2024.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія паспорта серії НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, , в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивач звернувся до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення йому пенсії за віком від 11.04.2023 року, додавши в якості додатків до цієї заяви наступні документи (судом зазначаються лише документи, які мають значення для вирішення спірних питань): довідка про джерела доходів з 01.07.2000 №1499 від 31.10.2018 року; довідка про джерела доходів з 01.07.2000 №1500 від 31.10.2018 року; довідка про джерела доходів з 01.07.2000 №1501 від 31.10.2018 року; довідка про джерела доходів з 01.07.2000 №1502 від 31.10.2018 року; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих працівників №432 від 30.10.2018 року; інший документ СЗИ-6 від 09.12.2014 року; інший документ №470а від б/д; інший документ №721 від 01.08.2014 року.

Надання вищенаведених копій цих довідок підтверджується: розпискою повідомленням №895 доданою до заяви про призначення пенсії та прийнятою спеціалістом Павлоградського об`єднаного управління ПФУ від 11.04.2023 року; листом відповідача надісланого ним від 13.02.2024 року на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження по справі (шляхом надання електронної пенсійної справи позивача); опосередковано відзивом відповідача на позовну заяву.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій: довідки про доходи фізичної особи за 2015 рік №1499 від 31.10.2018 року виданої АТ «СУЕК-КУЗБАСС», з якої вбачається сума доходу позивача з травня 2015 по грудень 2015 року та сума утриманого податку; довідки про доходи фізичної особи за 2016 рік №1500 від 31.10.2018 року виданої АТ «СУЕК-КУЗБАСС», з якої вбачається сума доходу позивача з січня 2016 по грудень 2016 року та сума утриманого податку; довідки про доходи фізичної особи за 2017 рік №1501 від 31.10.2018 року виданої АТ «СУЕК-КУЗБАСС», з якої вбачається сума доходу позивача з січня 2017 по грудень 2017 року та сума утриманого податку; довідки про доходи фізичної особи за 2018 рік №00001502 від 31.10.2018 року виданої АТ «СУЕК-КУЗБАСС», з якої вбачається сума доходу позивача з січня 2018 по вересень 2018 року та сума утриманого податку; довідки Форми СЗИ-6 «Відомості про стан індивідуального особистого рахунку застрахованої особи 1», в якій зазначено, що сума нарахованих страхових внесків на страхову пенсію, на підставі якої розрахована величина індивідуального пенсіонного коефіцієнта, руб. коп.: за період з 12.05.2015 по 31.12.2015 року становить 46 184,33; з 01.01.2016 по 31.12.2016 року становить 110 734,30; з 01.01.2017 по 31.12.2017 року становить 140 160,00; за 2018 рік І та ІІ квартали становить 62 467,13.

Судом встановлено, що за наслідком розгляду первинної заяви позивача про призначення пенсії від 11.04.2023 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яке було визначено для опрацювання даної заяви за принципом екстериторіальності, було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №76 від 20.04.2023 року.

Вищезазначене рішення відповідача було оскаржене позивачем до Донецького окружного адміністративного суду, що стало підставою для розгляду та вирішення цього спірного питання у справі №200/2657/23.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2657/23 від 22.08.2023 року було вирішено: адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення №76 від 20.04.2023 та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №76 від 20.04.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11.04.2023, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи з 28.08.2000 по 16.08.2001, з 04.09.2001 по 02.05.2003, з 15.05.2003 по 05.02.2008, з 18.02.2008 по 22.01.2015, з 07.10.2020 по 18.05.2022, з 28.03.2023 по 11.04.2023 та навчання з 01.08.1996 по 30.06.2000.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 900, 00 грн.

Зазначене судове рішення Пенсійним фондом не було оскаржене та набрало законної сили 22 вересня 2023 року.

На виконання вищезазначеного рішення, позивачу 18 жовтня 2023 року призначено пенсію з 11.04.2023 року на пільгових умовах, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповіді відповідача від 20.10.2023 року №28316-29500/Т-53/8-1300/23 на звернення позивача від 06.10.2023 року та відзивом на позовну заяву.

Звертаючись до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06.10.2023 року, позивач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.06.2023 року по справі №200/2111/23 було зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до страхового та пільгового стажу, що дають право на такий вид пенсії період його роботи з 12.05.2015 по 29.10.2018 року, та на час звернення рішення суду в цієї частині було виконано. Позивач просив також надати йому розрахунок стажу за формою РС-право, який буде обчислене на підставі рішення суду.

Ознайомившись із розрахунком свого середнього заробітку позивач дізнався, що у період з 12.05.2015 по 29.10.2018 року в графі «Заробітки» відповідачем було зазначено «0.00000», не погоджуючись із цим позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Судом встановлено, що спірний період за який не було зараховано та не враховано заробітної плати позивачу при розрахунку його середнього заробітку з 12.05.2015 по 29.10.2018 року, позивач працював на шахті імені ОСОБА_2 АТ «СУЕК-КУЗБАСС» (російська федерація), зарахування зазначеного періоду до страхового та пільгового стажу позивача було предметом розгляду справи №200/2111/23 Донецьким окружним адміністративним судом.

У рішенні Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2111/23 від 08.06.2023 року було зазначено: - «Судом встановлено, що 29.03.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.04.2023 року № 76 в призначенні такої пенсії відмовлено у зв`язку з недостатністю необхідного пільгового стажу.

Рішення мотивовано тим, що заявник працює; страховий стаж заявника становить 33 роки 3 місяці 22 дні; пільговий стаж на підземних і відкритих гірничих роботах - 12 років 14 днів та на підземних роботах за провідними професіями - 5 років 4 місяці 29 днів.

Вказаним рішенням не зараховано:

1) до страхового стажу: період роботи з 12.05.2015 року по 29.10.2018 року, оскільки організація знаходиться на території держави, з якою розірвані дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»;

2) до пільгового стажу: період роботи з 12.05.2015 року по 29.10.2018 року відповідно до пільгової довідки від 30.10.2018 року № 432, що видана АО «СУЭК-КУЗБАСС» (російською), оскільки організація знаходиться на території держави, з якою розірвані дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Під час дослідження справи №200/2111/23 судом було встановлено, що орган Пенсійного фонду України, відмовляючи в призначенні пенсії оскарженим рішенням, виходив з відсутності у позивача на час звернення необхідного пільгового стажу роботи через не зарахування до страхового та пільгового стажу спірного періоду роботи у зв`язку з тим, що організація, де він працював, знаходиться на території держави, з якою розірвані дипломатичні відносини.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 щодо спірного періоду, про який йдеться в оскарженому рішенні, містяться наступні записи про роботу позивача на шахті імені ОСОБА_3 Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС» (Російська Федерація; записи 1, 2, 3 на стор. 34 та 35):

- 12.05.2015 року прийнятий гірничим робітником очисного забою 4 розряду на ділянку № 3 на шахту імені С.М. Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС»;

- 15.01.2016 року переведений гірничим робітником очисного забою 4 розряду на ділянку № 3;

- 29.10.2018 року звільнений по п. 3 ч. 1 ст. 77 Трудового кодексу Російської Федерації по ініціативі працівника.

Додатково зазначений пільговий період роботи позивача підтверджений довідкою від 30.10.2018 року № 432, що видана шахтою імені С.М. Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2111/23 від 08 червня 2023 року було вирішено: позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.04.2023 року № 76, прийняте щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового та пільгового стажу, що дають право на такий вид пенсії, періоду його роботи з 12.05.2015 року по 29.10.2018 року, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 858,88 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/2111/23 від 18 вересня 2023 року постановлено: апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року у справі № 200/2111/23 залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року у справі № 200/2111/23 залишити без змін.

Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2111/23 від 08.06.2023 року набрало законної сили 18.09.2023 року відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Суд дійшов висновку, що відповідно до заявлених позивачем позовних вимог та встановлених фактів, спірним питанням в даній справі є обчислення відповідачем розміру пенсії позивача без врахування заробітної плати отриманої ним за період роботи з 12.05.2015 по 29.10.2018 року та зазначеної у довідках про доходи позивача: за 2015 рік № 1499 від 31.10. 018, за 2016 рік № 1500 від 31.10.2018, за 2017 рік № 1501 від 31.10.2018, за 2018 рік № 00001502 від 31.10.2018 виданих шахтою імені С.М. Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Згідно із преамбулою Закону №1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 45 Закону №1058-IV, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Таким чином, призначення або ж перерахунок пенсії може здійснюватися за заявою пенсіонера та поданими до неї документами. За результатами розгляду такої заяви з доданими до неї документами орган, що призначає пенсію або здійснює її перерахунок, не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії, про що повідомляє заявника.

Частиною першою статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За змістом частини 1 статті 27 Закону №1058, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Також згідно із пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (надалі Порядок № 22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

При цьому, як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку розміру пенсії за віком позивачу, ГУ ПФУ у Львівській області при розрахунку заробітку для обчислення пенсії заробітна плата за період з 12.05.2015 по 29.10.2018 року врахована у нульовому варіанті, що також не заперечується відповідачем по справі, враховуючи наявний відзив в матеріалах справи.

Судом було встановлено, що довідки про заробітну плату №1499 від 31.10.2018 року; №1500 від 31.10.2018 року; №1501 від 31.10.2018 року; №00001502 від 31.10.2018 року були видані АТ «СУЕК-КУЗБАСС», яке знаходяться на території Російської Федерації.

Відповідач у своєму відзиві зазначив: - «До страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31 грудня 1991 року. З 1 січня 2004 року періоди роботи на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зараховуються до страхового стажу за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких проводилась трудова діяльність.

Як за законодавством України, так і за законодавством російської федерації, обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду російської федерації.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Законом України від 24.02.2022 №2102-ХІ Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні.

За результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав забезпечення зазначений міжнародний договір припинив свою дію для України 19.06.2023.

З 13 квітня 2014 року на підставі рішення Ради нацбезпеки та оборони України розпочалася антитерористична операція (АТО) із залученням Збройних Сил України, у зв`язку з прямою військовою агресією з боку РФ, яка на даний момент переросла в широкомасштабну війну.

Позивач свідомо тривалий час, а саме з 2015 року до жовтня 2018 року працював в країні агресора, відповідно відраховувались кошти в бюджет ворожої країни на підтримку її збройних сил, і за даних обставин позивач в даний час бажає отримати пенсію на пільгових умовах вже від України, що є об`єктивно недопустимим (постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 380/8082/23 від 08.01.2024)».

З цього приводу суд зауважує, що відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо інших тверджень відповідача суд зазначає наступне, відповідно до положень статті 4 Закону № 1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на міжнародних договорах з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Абзацом п`ятим підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Згідно зі статтею 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі Угода від 14.01.1993) питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі (далі - Угода від 13.03.1992).

Відповідно до статті 1 Угоди від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав учасників Угоди та членів їх сімей здійснюються відповідно до законодавства держави, на території якого вони проживають.

Згідно з статтею 6 Угоди від 13.03.1992, призначення пенсій громадянам держав- учасників Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якого з держав-учасниць, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Основні напрями співробітництва Сторін у галузі трудової діяльності та соціального захисту осіб (далі - працівники) і членів їхніх сімей, які постійно проживають на території однієї з держав Сторін і провадять свою трудову діяльність на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності (далі - роботодавці або наймачі) на території іншої держави Сторін відповідно до законодавства Сторони працевлаштування врегульовано Угодою про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 (далі - Угода від 15.04.1994).

Відповідно до статті 9 Угоди від 15.04.1994, питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Згідно з положеннями статті 4 Угоди Угода від 15.04.1994, кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до статті 22 Федерального закону №167-Ф3 від 15.12.2001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації» передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російської Федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території Російської Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 статті 11 Федерального Закону Російської Федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території Російської Федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації.

Отже, як законодавством України так і законодавством Російської Федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу та врахування заробітної плати з 01.01.2004 при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Правова позиція щодо не зарахування до страхового стажу періоду у який не сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації викладена у постанові Верховного Суду від 29.03.2023р. у справі № 360/4129/20.

Разом з цим, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка набрала чинності 02.12.2022, Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України у повідомленні від 10.01.2023 року, яке опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України необхідно дійти висновку, що денонсація Угоди від 13.03.1992 означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Суд наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.

За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Однак на момент роботи та на момент видачі позивачу відповідних довідок від 31.10.2018 року про заробітну плату отриману ним на території Російської Федерації, зазначена угода була чинною, а її норми підлягали застосуванню при призначенні та перерахунку пенсії органами Пенсійного фонду України при зверненні з відповідним питанням громадян України.

Також, згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Посилання відповідача у відзиві стосовно: - «Верховний Суд сформував правовий висновок, викладений у постановах від 06.11.2023 у справі № 560/764/21, від 21.02.2020 у справі № 291/99/17, згідно якого врахування відомостей, зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в російській федерації, можливе лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати. Саме по собі зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації не може бути підставою для врахування заробітку, отриманого за вказаний період, без підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати».

Вищенаведене спростовується наявністю, як в матеріалах позовної заяви так і в електронній копії пенсійної справи позивача наданої відповідачем на вимогу суду при відкритті провадження по справі копії довідки Форми СЗИ-6 сформованої по позивачу із зазначенням відповідних сум нарахованих страхових внесків.

Судом встановлено, що з наданих довідок у спірний період з 12.05.2015 по 29.10.2018 року про доходи позивача поданих ним разом із заявою про призначення пенсії, відповідачу була відома повністю інформація про отриману позивачем заробітну плату, податки утримані з цієї заробітної плати, а також сплачені підприємством страхові внески.

Окрім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі Ковач проти України від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).

Вищевказане означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відтак, суд зазначає, що своїми діями відповідач фактично позбавив позивача права на належний соціальний захист, гарантований Конституцією України, та на розмір пенсії відповідно до законодавства.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач при призначенні пенсії позивачу від 18.10.2023 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2657/23 від 22.08.2023 року не врахував при обчисленні пенсійної виплати позивачу його заробітної плати отриманої ним у період з 12.05.2015 по 29.10.2018 року, що підтверджується відповідними довідками, суд дійшов висновку визнати такі дії відповідача протиправними.

Щодо позовної вимоги позивача в частині зобов`язати відповідача виплатити позивачу різницю розміру пенсії з 11.04.2023 із врахуванням раніше проведених виплат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 КАС України).

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

З матеріалів справи слідує, що предметом оскарження до суду є зобов`язання відповідача здійснити обчислення розміру пенсії позивачу з дати її призначення (11.04.2023 року) із врахуванням довідок про доходи за 2015 рік №1499 від 31.10.2018, за 2016 рік №1500 від 31.10.2018, за 2017 рік №1501 від 31.10.2018, за 2018 рік №00001502 від 31.10.2018 виданих шахтою ім. С.М. Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС» за період роботи з 12.05.2015 по 29.10.2018 року.

Суд зазначає, що жодних спорів з приводу не виплати різниці розміру пенсії з 11.04.2023 із врахуванням раніше проведених виплат при врахуванні вищенаведених довідок про отриману заробітну плату, наразі між сторонами не існувало.

Отже, суд вважає передчасними вищезазначені вимоги позивача в частині зазначення в резолютивній частині рішення «виплатити позивачу різницю розміру пенсії з 11.04.2023 із врахуванням раніше проведених виплат» та такими, що є заявленими на майбутнє, що не відповідає задачам та принципам адміністративного судочинства.

Таким чином, відповідачем ще не проведено перерахунок пенсійної виплати позивача з урахуванням довідок про доходи за 2015 рік №1499 від 31.10.2018, за 2016 рік №1500 від 31.10.2018, за 2017 рік №1501 від 31.10.2018, за 2018 рік №00001502 від 31.10.2018 виданих шахтою ім. С.М. Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС» за період роботи з 12.05.2015 по 29.10.2018 року, що виключає правові підстави для зазначення у резолютивній частині рішення суду будь-якої іншої інформації окрім тієї, що пов`язана із вирішенням спірного питання.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення позивачу пенсії при її призначенні без врахування заробітної плати за період роботи з 12.05.2015 по 29.10.2018 року на підставі довідок про доходи: за 2015 рік №1499 від 31.10.2018, за 2016 рік №1500 від 31.10.2018, за 2017 рік №1501 від 31.10.2018, за 2018 рік №00001502 від 31.10.2018 виданих шахтою ім. С.М.Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС» та як похідна вимога зобов`язати відповідача здійснити позивачу обчислення розміру пенсії з дати її призначення (11.04.2023) із врахуванням довідок про доходи: за 2015 рік №1499 від 31.10.2018, за 2016 рік №1500 від 31.10.2018, за 2017 рік №1501 від 31.10.2018, за 2018 рік №00001502 від 31.10.2018 виданих шахтою ім. С.М.Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС» за період роботи з 12.05.2015 по 29.10.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 28.01.2024, позивач за подання адміністративного позову сплатив 968,96 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у розмірі 968,96 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 32, 139, 243 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, буд.10, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () щодо обчислення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) пенсії при її призначенні без врахування заробітної плати за період роботи з 12.05.2015 по 29.10.2018 року на підставі довідок про доходи: за 2015 рік №1499 від 31.10.2018, за 2016 рік №1500 від 31.10.2018, за 2017 рік №1501 від 31.10.2018, за 2018 рік №00001502 від 31.10.2018 виданих шахтою ім. С.М. Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) обчислення розміру пенсії з дати її призначення (11.04.2023) із врахуванням довідок про доходи: за 2015 рік №1499 від 31.10.2018, за 2016 рік №1500 від 31.10.2018, за 2017 рік №1501 від 31.10.2018, за 2018 рік №00001502 від 31.10.2018 виданих шахтою ім. С.М. Кірова АТ «СУЕК-КУЗБАСС» за період роботи з 12.05.2015 по 29.10.2018 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, буд.10, ) судові витрати у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04 квітня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець