Справа № 607/7311/24
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05.04.2024 Справа №607/7311/24 Провадження №2-а/607/191/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. під час вирішення питання про прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення

УСТАНОВИЛА:

01.04.2024 ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гребенар О.В., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданих до неї документів, доходжу такого висновку.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, а також документів, що до неї додаються, визначені ст. 160, 161 КАС України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 5 ст. 161 КАС України визначено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються, зокрема, клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у розмірах, визначених ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Разом з тим зазначена норма не містить визначеної ставки судового збору за подання позову про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Разом з тим відповідно до положень ст. 3, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 було відступлено від попередньо сформованого висновку щодо звільнення від сплати судового збору та вказано, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні ст. 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. При цьому визначено, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного доходжу висновку, що при поданні цієї позовної заяви позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Однак позивач оригінал документа на підтвердження сплати судового збору у вказаному розмірі до позовної заяви не додав.

Натомість при зверненні до суду з даним позовом позивач заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 14.03.2024 за період 3 кварталу до 4 кварталу 2023 року вбачається, що інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо ОСОБА_1 в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня.

Разом з тим надані позивачем докази підтверджують відсутність у позивача доходу лише за період з 3 кварталу до 4 кварталу 2023 року, в той час як вимоги п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» зобов`язують враховувати розмір доходу позивача за увесь попередній рік. Докази на підтвердження наявності чи відсутності такого доходу позивача до клопотання не додані. Не підтверджуються такі обставини і формою ОК-5 з Пенсійного фонду України, оскільки надана суду довідка не містить відомостей за 2023 рік. Так само неможливо встановити ці відомості і з довідки Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, у якій зазначено, що ОСОБА_1 не отримує соціальну допомогу станом на 14.03.2024, однак не зазначено, чи отримувалась така допомога у 2023 році.

Про будь-які інші підстави звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 у заяві не вказав та докази наявності таких підстав не надав. Відтак доходжу висновку, що клопотання про звільнення від сплати судового збору не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Також згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, ч. 2 ст. 286 КАС України передбачає, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Така правова позиція щодо поважності причин пропуску строку неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 320/3307/21, від 19.10.2021 у справі № 380/2968/20, від 21.12.2020 у справі № 580/1020/19, від 13.02.2024 у справі № 140/9165/23.

В обґрунтування поважності причин пропуску визначеного законом строку звернення до суду позивач зазначив, що після звільнення від затримання та проведення у відділку поліції двох годин, що мало місце 06.03.2024, позивач був обурений діями працівників поліції щодо нього та одразу після затримання зім`яв отримані постанови та викинув їх. 14.03.2024 позивач звернувся з заявою про надання безоплатної правничої допомоги. 26.03.2024 представник позивача ознайомився з матеріалами адміністративної справи та отримав копію постанови по справі про адміністративне правопорушення. Відтак позивач вважає, що строки звернення до адміністративного суду пропущені з поважних причин та підлягають поновленню.

Надаючи оцінку доводам позивача в цій частині, зазначаю таке.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що копію цієї постанови ОСОБА_1 отримав у день її винесення, тобто 06.03.2024, що підтверджується підписом у графі «Примірник постанови отримав». Відтак десятиденний строк для звернення до суду з позовною заявою щодо оскарження цієї постанови закінчився 18.03.2024 (з урахуванням, що 16.03.2024 та 17.03.2024 є вихідними днями).

При цьому той факт, що позивач отримав копію оскаржуваної постанови у день її винесення та викинув, свідчить про суб`єктивне ставлення позивача до таких обставин та наслідків вчинення цих дій.

Більше того вважаю, що позивач мав достатньо часу для того, щоб завчасно звернутися за отриманням правової допомоги, повторно отримати копію оскаржуваної постанови та звернутися до суду у визначений законом строк. Однак позивач не використав таку можливість та, усвідомлюючи наслідки свого зволікання, навіть за отриманням правової допомоги звернувся лише 14.03.2024, тобто на восьмий день після винесення оскаржуваної постанови. Також є незрозумілим, чому для отримання копії такої постанови представник позивача звернувся до суду лише 25.03.2024, маючи при цьому можливість раніше звернутись за отриманням такого рішення до посадової особи, яка його винесла.

З урахуванням викладеного доходжу висновку, що позивач не зазначив поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

При цьому звертаю увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 у справі № 463/1221/17.

За таких підстав вважаю, що поважність причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про оскарження постанови серії ГБВ № 081498 від 06.03.2024 не доведена належними та достатніми доказами. Відтак доходжу висновку, що такі підстави є неповажними, а тому строк звернення до суду з даним позовом за вказаних позивачем підстав поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Також згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням викладеного позивачеві слід виправити недоліки поданої позовної заяви шляхом вчинення однієї із таких дій: 1). подати оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у сумі 605,60 грн; 2). подати інше клопотання про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору з наданням доказів наявності підстав для такого звільнення (відстрочення, зменшення); 3). вказати інші підстави для поновлення строку звернення з цим позовом до суду із наданням доказів на підтвердження таких підстав.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити десять днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст. 121-123, 160 ч. 5, 161 ч. 3, 169, 171, 242, 248, 256, 286 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, надавши позивачеві строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Роз`яснити, що якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Марциновська