Справа № 520/37537/23
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року № 520/37537/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях (м-н Театральний, буд. 1, м. Харків, 61057, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області від 13.12.2023 № 1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області від 13.12.2023 № 1.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі акту документальної позапланової перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 15.11.2023 №34664/20-40-07-07-05/43023403, було прийнято рішення від 13.12.2023 № 1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, про застосування штрафних санкцій у розмірі 20 687,95 гривень. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях вважає вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2023 № 1 та рішення від 13.12.2023 № 1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач надав відзив на позов у якому просить в задоволені позову відмовити, посилаючись на його безпідставність. Відповідач зазначив, що у зв`язку з виправленням помилок, допущених в попередніх звітних періодах, підприємством занижено базу нарахувань єдиного внеску на загальну суму 900 217,61 грн за період з січня 2011 року по травень 2021 року, що призвело до заниження суми єдиного внеску, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 6 ч. 1.1 ст. 7 та ч. 5 ст. 8 розділу ІІІ Закону № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до п.5 частини 11 ст. 25 Закону № 2464, за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач надав відповідь на відзив у якому позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) , зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №200/9880/21 було стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях середній заробіток за час затримки виконання рішення, за період з 17.02.2021 по дату видання Наказу про поновлення на роботі, в саме по 27.05.2021 в сумі 188 072,28 грн з відрахуванням установлених законом податків. 20.03.2023 з розрахункового рахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях було проведено безспірне списання коштів через державного виконавця, у зв`язку з тим, що боржник-державний орган, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем виступає Державна казначейська служба України у Харківській області, відповідно до виконавчих листів Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 по справі № 200/9880/21.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 200/9880/21 було стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях середній заробіток за час затримки виконання судового рішення сума 188 072,28 грн без зазначення щомісячного розрахунку.

Листом від 08.12.2023 № 15994/5/99-00-24-03-01-05 Державна податкова служба України надано роз`яснення щодо нарахування єдиного внеску на суму середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, а саме повідомило що, сума середнього заробітку за час виконання судового рішення, не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, то сума такого середнього заробітку не є базою нарахування єдиного внеску, незалежно від того чи поновлений працівник на роботі чи ні, та незалежно від того, чи виконано таке рішення роботодавцем самостійно або в примусовому порядку. Позивач вказує, що такі висновки зазначені у Постанові Верховного Суду від 21.04.2022 у справі № 461/1303/19 та Постанові Великої палати Верховного суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16.

На підставі акту документальної позапланової перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 15.11.2023 № 34664/20-40-07-07-05/43023403, було прийнято рішення від 13.12.2023 № 1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, про застосування штрафних санкцій у розмірі 20 687,95 гривень.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях вважає вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2023 № 1 та рішення від 13.12.2023 № 1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку суд виходить з наступного.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції Українизазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно статті 19-1 Податкового Кодексу України (Закон№2755) встановлено функції контролюючих органів, зокрема: контролюючі органи виконують, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (пункт 19-1.1.1); контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками ЄСВ передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів (пункт 19-1.1.2); забезпечують достовірність та повноту обліку платників податків та платників ЄСВ, суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням (пункт 19-1.1.8); формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб платників податків, Єдиний банк даних про платників податків юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи (пункт 19-1.1.9); забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів (пункт 19-1.1.10); здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум ЄСВ та інших платежів (пункт 19-1.1.22).

Суд відмічає, що суспільні відносини з приводу справляння ЄСВ регламентовані, насамперед, приписами Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі за текстом - Закон № 2464-VI).

При цьому, у силу ч.1 ст.2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування`дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування`виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

За визначенням п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі за текстом ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції Закону №77-VIII від 28.12.2014) до кола платників ЄСВ віднесені: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно пункту 3-1 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закон№2464) органи доходів і зборів центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (у частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, ЄСВ) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

При цьому, у ч. 1 ст. 68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Як зазначено ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», визначено, що базою нарахування єдиного внеску для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

У ході проведення документальної перевірки Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях використано дані первинних документів, відповідно до яких обліковуються суми, на які нараховуються єдиний внесок У зв`язку з виконанням приписів про усунення виявлених порушень Головним управлінням Держпраці у Харківській області та виконанням Рішень судів Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях здійснено донарахування виплат, на які відповідно до Закону 2464 нараховується єдиний внесок, на загальну суму 900 217,61 грн та єдиного внеску на загальну суму 197 233,04 грн за період з січня 2011 року по травень 2021 року.

Відповідно до поданої звітності з єдиного внеску самостійно здійснено донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 197 233,04 грн у тому числі за періоди: лютий 2020 року у сумі 10480,66 грн, березень 2020 року у сумі 592,03 грн, червень 2020 року у сумі 3,31 грн, липень 2020 року у сумі 24276,31 грн, серпень 2020 року у сумі 3 393,24 грн, вересень 2020 року у сумі 553,48 грн, жовтень 2020 року у сумі 36 823,27 грн, листопад 2020 року у сумі 26 229,55 грн, грудень 2020 року у сумі 12 558,16 грн, січень 2021 року у сумі 2 947,72 грн, лютий 2021 року 18 826,11 грн, березень 2021 року 108,53 грн, квітень 2021 року в сумі 9357,06 грн, травень 2021 року у сумі 10 908,67 грн, червень 2021 року у сумі 24 536,84 грн, липень 2021 року у сумі 15 500,73 грн, серпень 2021 року у сумі 137,37 гривень.

Пунктами 3,5 частини11 Закону№2464 передбачено, відповідальність, зокрема, за донарахування контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого ЄСВ у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму але не більш як 50 відсотків суми донарахованого ЕСВ.

Згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №200/9880/21 було стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях середній заробіток за час затримки виконання рішення, за період з 17.02.2021 по дату видання Наказу про поновлення на роботі, в саме по 27.05.2021 в сумі 188 072,28 грн з відрахуванням установлених законом податків. 20.03.2023 з розрахункового рахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях було проведено безспірне списання коштів через державного виконавця, у зв`язку з тим, що боржник-державний орган, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем виступає Державна казначейська служба України у Харківській області, відповідно до виконавчих листів Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 по справі № 200/9880/21, проведено стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_1 .

Виплачена за рішенням суду середня заробітна плата є об`єктом для нарахувань єдиного внеску, які проводяться в місяці її нарахування, при цьому застосовуються ставки єдиного внеску, що діють на момент нарахування такої заробітної плати, єдиний внесок нараховується на суму що визначається шляхом ділення заробітної плати(доходу), виплаченої за результатами роботи на кількість місяців, за які вона нарахована (ч. 2 ст. 7 Закону 2464).

Враховуючи вищенаведене, на порушення пункту 1 частини 2 статті 6, частини 2 ст. 7 Закону № 2464 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях занижено та не визначено, як базу нарахування єдиного внеску за ставкою 22 % нараховані та виплачені суми доходів, сплачені за рішенням суду працівнику за трудовими спорами на загальну суму 188 072,28 грн на період з 17.02.2021 по 27.05.2021. Внаслідок чого не нараховано єдиного внеску по фізичній особі ОСОБА_1 на загальну суму 41 375,90 гривень.

Водночас частиною сьомою статті 7 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» , передбачено, що перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010року № 1170 затверджено перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавця, на які не нараховується єдиний внесок, в якому не передбачено компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасним виконанням постанови суду.

Щодо посилання позивача на те, що сума середнього заробітку за час виконання судового рішення, не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, то сума такого середнього заробітку не є базою нарахування єдиного внеску, незалежно від того чи поновлений працівник на роботі чи ні, та незалежно від того, чи виконано таке рішення роботодавцем самостійно або в примусовому порядку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 235 Кодексу Закона про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує вимоги про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, встановлено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі Порядок № 845).

Відповідно до п.2 Порядку №845 безспірне списання це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів. Виконавчі документи це оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606).

Згідно з абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV із змінами та доповненнями сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Статтею 65 Закону про виконавче провадження передбачено звернення стягнення на кошти боржника юридичної особи, відповідно до п. 8 якої у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу.

Оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом ІV Кодексу.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування платника податку є, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Згідно з пп. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 зазначеного Кодексу заробітна плата це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, що виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму відповідно до закону.

Таким чином до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Кодексу).

Під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності (п. 164.6 ст. 164 ПКУ).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету встановлено ст. 168 Кодексу.

Відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 Кодексу та військовий збір визначених п.161 підр. 10 розділу ХХ Кодексу. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податків та зборів є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171 Кодексу).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу що здійснює його збір та ведення обліку визначні Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464 VІ (далі Закон №2464).

Статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Закон № 2464) визначений перелік платників єдиного внеску, зокрема такими платниками є роботодавці.

Так, дані платники нараховують єдиний внесок на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (наданих послуг) за цивільно-правовими договорами (ст.7 Закону №2464).

Обчислення єдиного внеску здійснюється роботодавцями на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону № 2464).

Порядок нарахування єдиного внеску на середню заробітну плату за вимушений прогул, яка стягнена за рішенням суду визначений ч. 2 ст. 7 Закону №2464.

Також слід звернути увагу на те, що нарахування та утримання єдиного внеску можливе лише за умови відображення стягнутих за судовим рішенням сум у бухгалтерських та інших документах, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які згідно із Законом №2464 нараховується єдиний внесок.

Таким чином, враховуючі викладене, роботодавець, якій виконує рішення суду в частині нарахування (виплати) доходу у розмірі середньої заробітної плати за вимушений прогул має виконати усі функції податкового агента визначені Податковим Кодексом України, Законом № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Законом № 606 «Про виконавче провадження».

Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №449), яка визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів. Абзацом другим пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 установлено, що у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн (абзаци перший - третій, одинадцятий пункту 3 розділу VI Інструкції № 449).Згідно з абзацом першим пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи податкового органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що податковий орган при прийнятті оскаржуваного рішення від 13.12.2023 № 1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та складену Головним управлінням Державної податкової служби України у Харківській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2023 № 1, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владним повноважень, надав належні докази на обґрунтування правомірності винесенного оскаржуваного рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд приходить до висновку про відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях (м-н Театральний, буд. 1, м. Харків, 61057, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ), про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.