Справа № 200/19216/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року справа №200/19216/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретаря судового засідання Азарової К.В., за участю представника відповідача Сахарова В.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 р. у справі № 200/19216/21 (головуючий І інстанції Мозговая Н.А. ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДПС), в якому просив: визнати протиправною відмову щодо не списання заборгованості за період з 01.01.2017 по 01.02.2019 з єдиного соціального внеску, штрафних санкцій та пені; зобов`язати відкоригувати дані інтегрованої картки шляхом виключення боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у загальній сумі 18 437 грн. 46 коп.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року позовні вимоги задоволено, а саме суд:

Визнав протиправною відмову Головного управління ДПС у Донецькій області щодо не списання ОСОБА_1 заборгованості за період з 01.01.2017 року по 01.02.2019 року з єдиного соціального внеску, штрафних санкцій та пені відповідно до п.9-15 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зобов`язав Головне управління ДПС у Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18437,46 грн.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за положенням ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) платники єдиного внеску, зазначені у п. 4, 5 та п. 5-1 ч.1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI).

Базою нарахування єдиного внеску для осіб, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), п. 5 та п.5-1 ч.1 ст. 4 цього Закону, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць (абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464).

Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до Закону № 2464-VI, які набули чинності з 01.01.2017, зокрема у першому реченні абзацу другого п. 2 ч.1 ст. 7 слова "має право самостійно" замінено словом "зобов`язаний".

Тобто, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464-VI. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абз. 2 п. 2 ч.1 ст. 7 Закону № 2464-VI).

Позивач здійснював діяльність на загальній системі оподаткування з 19.08.2008 по 31.01.2019 та на спрощеній системі оподаткування з 27.05.2020 до 31.12.2020.

Відповідно до ІТС «Податковий блок», платник був зареєстрований як платник єдиного податку третьої групи зі ставкою 5% у період з 27.05.2020 по 31.12.2020.

На момент складання акту, заборгованість з єдиного внеску складає 20918,52 грн., у тому числі терміном виникнення з 01.01.2017 - 13 401,34грн.(недоїмка).

За результатами проведеної камеральної перевірки встановлено, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 не дотримано умови, передбачені вимогами п.9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464-VI для списання сум недоїмки, штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, а саме протягом періоду з 27.05.2019 по 21.01.2021 був фізичною особою - підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, в зв`язку із чим не віднесений до кола платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464, нараховані суми недоїмки яких підлягають списанню.

В ІС «Податковий блок» в реєстрі страхувальників відсутня інформація щодо наявності у скаржника пільги по сплаті єдиного внеску відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464.

Однак, суми з єдиного соціального внеску не погашені платником єдиного соціального внеску.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач, перебував на обліку, як фізична особа-підприємець в Слов`янській державній податковій інспекції в двох періодах: перша реєстрація з 19.08.2008 по 01.02.2019 ( з 19.08. 2008 року до 2013 року платник податку перебував на спрощеній системі оподаткування, з 2013 року (у тому числі з 01.01.2017) по 31.01.2019 платник податку перебував на загальній системі оподаткування ); друга реєстрація з 27.05.2020 по 21.01.2021 (платник податку перебував на спрощеній системі оподаткування).

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 28.01.2021 про списання заборгованості з ЄСВ на підставі пункту 9-15 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464.

ГУ ДПС в Донецькій області провело камеральну перевірку щодо недотримання платником вимог пункту 9-15 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464 фізичної особи-підприємця, яка провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 18.02.2021 №1111/05-99-24/.

В акті камеральної перевірки, зокрема, зазначено, що у період перебування на обліку платник провадив діяльність на загальній системі оподаткування з 19.08.2008 по 01.02.2019; на спрощеній системі оподаткування з 27.05.2020 по 31.12.2020.

Відповідно до пункту 1.2, 2 акту камеральної перевірки встановлено відсутність отриманих доходів від підприємницької діяльності згідно поданих податкових декларацій про майновий стан і доходи та інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період 2017-2019, 2021 роки. Відповідно до ІТС Податковий блок, платник зареєстрований як платник податку третьої групи зі ставкою 5% у період з 27.05.2020 по 31.12.2020.

Згідно з відомостями пункту 3 акту камеральної перевірки на момент складання акту, заборгованість з єдиного внеску складає 20918,52 грн., у тому числі терміном виникнення з 01.01.2017 13401,34 грн. (недоїмка).

За результатами проведеної камеральної перевірки встановлено недотримання платником вимог пункту 9-15 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464, а саме: протягом періоду з 27.05.2020 по 21.01.2021 був фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, у зв`язку із чим не віднесений до кола платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 Закону №2464, нараховані суми недоїмки яких підлягають списанню.

19.02.2021 листом ГУ ДПС у Донецькій області №55/6/05-99-13-11-20 Про відмову у списанні ЄВ платнику відмовлено у списанні суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у зв`язку з недотриманням вимог пункту 9-15 розділу VІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464, а саме протягом періоду з 27.05.2019 по 21.01.2021 був фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, в зв`язку із чим не віднесений до кола платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 Закону №2464.

05.03.2021 позивач звернувся до ДПС України із скаргою на рішення про відмову у списанні заборгованості з єдиного соціального внеску ГУ ДФС Донецької області від 19 лютого №5566/6/05-99-13-11-20.

05.12.2021не отримавши відповідь на скаргу, звернувся до ДПС України із адвокатським запитом, на який отримав відповідь від 10.12.2021 №27922/6/99-00-04-03-01-06, в якій зазначено, що платником не виконано умови для списання заборгованості з єдиного внеску, передбачені пунктом 9-15 розділу VІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464. Додатково повідомлено, що на звернення платника від 05.03.2021 №1 ДПС надано відповідь листом від 19.04.2021 №8783/6/99-00-04-03-01-06, яку направлено за адресою, зазначеною у зверненні.

14.12.2021 представник позивача звернулась до ДПС України із адвокатським запитом з метою повідомлення адреси, на яку було направлено відповідь ДПС України від 19.04.2021 №8783/6/99-00-04-03-01-06, на який отримав відповідь від 20.12.2021 №28546/6/99-00-04-03-01-06 в якій зазначено, що відповідь ДПС України від 19.04.2021 №8783/6/99-00-04-03-01-06 направлено простим поштовим відправленням за адресою зазначеною у зверненні, а саме: АДРЕСА_2 .

Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_2 станом на 31.12.2020 року рахується недоїмка по сплаті єдиного внеску у сумі 18719 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про безпідставну відмову позивачу у списанні заборгованості за період з 01.01.2017 по 01.02.2019 з єдиного соціального внеску, штрафних санкцій та пені в розмірі 18437,46 грн.

Суд апеляційної інстанції з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України, Закону № 2464-VI та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 2 цього Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 4, 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VІ.

Частиною 8 зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до п. 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників» 13 травня 2020 року № 592-IX (далі Закон № 592-IX), який набрав чинності 03.06.2020, доповнено, зокрема, розділ VIII Закону № 2464-VI пунктом 9-15.

Відповідно до п. 9-15 розділу VIII Закону № 2464-VІ (у редакції, що була чинною в період подання позивачем заяви),підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року: а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше; б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що: 1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року; 2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.

Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.

Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.

Таким чином, за заявою платника, підлягають списанню несплачені суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. При цьому, вказана норма містить виключний перелік обставин за якими податковий орган може прийняти рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

За даними ГУ ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 перебував на обліку, як фізична особа-підприємець в Слов`янській державній податковій інспекції в двох періодах: перша реєстрація з 19.08.2008 року по 01.02.2019 рік; друга реєстрація з 27.05.2020 року по 21.01.2021 року.

Підставою для відмови у списанні суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у зв`язку з недотриманням вимог пункту 9-15 розділу VІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464, а саме протягом періоду з 27.05.2020 по 21.01.2021 був фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, в зв`язку із чим не віднесений до кола платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 Закону №2464.

При цьому, в акті зазначено, що у період з 19.08.2008 по 01.02.2019 позивач перебував на обліку як платник на загальній системі оподаткування.

Згідно з відомостями пункту 3 акту камеральної перевірки на момент складання акту, недоїмка у сумі 13401,34 грн. виникла з 01.01.2017, тобто на час, коли ОСОБА_1 провадив діяльність на загальній системі оподаткування.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що позивачем дотримано всіх вимог, визначених пунктом 9-15 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VІ, які необхідні при реалізації права на списання нарахованої заборгованості з ЄСВ за період з 01.01.2017 по 01.02.2019.

Як вбачається з інтегрованої картки позивача, загальна сума заборгованості станом на 31.12.2019 становила 21921,30 грн.

При цьому, позивачу з липня 2020 року, нараховувались суми ЄСВ як платнику що перебуває на спрощеній системі.

Позивачем з липня 2020 року здійснювалось зарахування сум на погашення поточних виплат з ЄСВ (у загальній сумі 8520 грн), які спрямовувались відповідачем в погашення суми заборгованості які виникли за минулі періоди та нараховано пеню та штраф.

За положенням частини 6 статті 25 Закону № 2464-VІ, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Як зазначалось за положенням п. 9-15 розділу VIII Закону № 2464-VІ підлягають списанню за заявою платника саме несплачені станом на 1 грудня 2020 суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування.

Станом на дату подання заяви (січень 2021 року) про списання за позивачем рахувалась заборгованість у сумі 17618,50 грн.

Суд зазначає, що за приписами вищезазначених норм підлягає списанню саме суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року та несплачені станом на 1 грудня 2020 року.

Суд зазначає, що доказів того, що заборгованість з недоїмки у розмірі 18437,46 грн. (яка включає заборгованість з ЄСВ та суми штрафу та пені нараховані за несвоєчасну сплату сум за період з 01.01.2017 по 01.02.2019) виникла в період перебування позивача на спрощеній системі, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, з урахуванням розміру заявлених вимог, відповідач безпідставно відмов позивачу у списанні заборгованості за період з 01.01.2017 по 01.02.2019 з єдиного соціального внеску, штрафних санкцій та пені в розмірі 18437,46 грн.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про судове рішення в адміністративній справі від 20.05.2013 №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статями 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 р. у справі № 200/19216/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 р. у справі № 200/19216/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 03 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук