Справа № 946/1305/24
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/1305/24
Провадження № 2-а/946/37/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

представника позивача Тодорашко А.В.,

представника відповідача Мітягіної П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національтної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови Департаменту внутрішньої безпеки Національтної поліції України № 111702 від 02.02.2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 127-4 КУпАП про притягення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та закриття справи про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що в спірній постанові відсутні ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, нібито, вчиненого позивачем, не конкретизовано суть порушення, не вказано, які саме дії або бездіяльність у розумінні диспозиції ч. 2 ст. 127-4 КУпАП, були допущені ним особисто, що призвели до порушення встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами (певної норми Інструкції, яка не конкретизована), яка форма вини щодо таких дій тощо. Відповідна Інструкція містить пункти, підпункти та розділи, не можливо порушити Інструкцію або порядок взагалі. Порушення певного пункту розділу Інструкції повинно бути конкретизовано в спірній постанові, відсутність відповідної інформації робить постанову незаконною. У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.02.2021 року по справі №715/26/19 вказано, що відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини доктрини «плодів отруєного дерева», якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», «Шабельник проти України (№ 2)», «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом. Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, особа у якої позивач приймав практичний іспит, отримала посвідчення водія та результати практичного іспиту прийнятого позивачем не скасовувались та не переглядались. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення, що місця не мало. З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів. Таким чином, позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник Департаменту внутрішньої безпеки Національтної поліції України заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні, з мотивів зазначених у відзиві на позовну заяву. Відзив на позовну заяву представник відповідача мотивував тим, що листом від 02.01.2024 за вих. № 31/30-47-2024 відначальника головного сервісного центру МВС регіонального сервісного ценру Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) (далі - ГСЦ РСЦ

МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях) Вадима Гулька до

Головного сервісного центру МВС України надіслано доповідні записки щодо

порушення дисциплінарного провадження стосовно позивача. В подальшому, зазначені матеріали стосовно позивача, були надіслані до Національної поліції України. Під час вивчення наявних матеріалів дисциплінарного провадження

стосовно адміністратора територіального сервісного центру № 5144

ОСОБА_1 , в діях якого вбачається адміністративне правопорушення,

передбачене ст. 127-4 КУаПА, а саме під час перегляду відеофайлу «

ОСОБА_2 08.12.2023_1» оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю Одеського управління Департаменту

Поляковим Ігорем Віталійовичем виявлено наступне порушення: під час

прийняття 08.12.2023 адміністратором ТСЦ № 5144 РСЦ ГСЦ МВС

ОСОБА_1 (відповідно до інформації з ЄДР МВС) практичного іспиту

на право керування транспортними засобами категорії «С» у громадянина

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що:

у порушення вимог абзацу 3 пункту 6 розділу III Інструкції іспит

приймався на транспортному засобі закладу підготовки, перепідготовки і

підвищення кваліфікації водіїв без присутності спеціаліста з навчання

керуванню транспортними засобами такого закладу, який повинен

перебувати на сидінні з якого здійснюється доступ до дублюючих

механізмів керування гальмовою системою та трансмісією транспортного

засобу. 02.02.2024 року, за результатами розгляду матеріалів оперуповноваженим

відділу моніторингу та зонального контролю Одеського управління

Департаменту капітаном поліції Поляковим Ігорем Віталійовичем було

винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про

адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього

руху, зафіксоване в автоматичному режимі (серія ББА № 111702) стосовно

адміністратора ТСЦ № 5144 ОСОБА_1 , щодо скоєння останнім

адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті

127-4 КУпАП та прийнято по справі рішення щодо застосування до

ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі

17 000,00 гривень.

Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 2 ст. 127-4 КУпАП передбачає відповідальність за порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Таким чином, норма ч. 2 ст. 127-4 КУпАП є бланкетною.

Зі змісту ч. 2 ст. 127-4 КУпАП вбачається, що її диспозиція містить бланкетні норми, які не встановлюють певного порядку приймання іспитів, а передбачають існування інших норм.

Згідно п.1 Розділу І Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої Наказом МВС від 07.12.2009 року № 515 (в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 443 від 01.06.2023), ця Інструкція встановлює порядок приймання іспитів для отримання особами права керування транспортними засобами, оформлення, видачі, обміну, повернення, зберігання, анулювання та знищення національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія) територіальними сервісними центрами МВС (далі - ТСЦ МВС).

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що оперуповноваженим Одеського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_4 була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 111702 від 02.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.127-4 КУпАП, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

З оскаржуваної постанови серії ББА № 111702 від 02.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 08.12.2023 року о 11 год. 42 хв. в м. Ізмаїл під час приймання практичного іспиту у гр. ОСОБА_3 для отримання ним права керування транспортними засобами категорії «С», порушив встановлений порядок приймання такого іспиту.

З аналізу вищевказаного вбачається, що оскаржувана постанова, всупереч положенням ст. 283 КУпАП, не містить інформації, яке саме порушення порядку приймання іспиту допустив позивач, враховуючи, що Інструкція про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, містить окремий розділ ІІІ: «Порядок приймання практичного іспиту для отримання права керування транспортними засобами», якій складається з 24 пунктів.

Наведене, в свою чергу, унеможливлює встановлення судом об`єктивної сторони, та як наслідок складу адміністративного правопорушення, передбаченого 2 ст. 127-4 КУпАП.

Крім цього, у порушення вимог ст. 283 КУпАП, спірна постанова не містить також відомостей про нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

В контексті наведеного, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013, заява F 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява F 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Також, у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачить на її користь.

В межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не має права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення та виправити недоліки оскаржуваної постанови.

У відзиві на позовну заяву представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 3 пункту 6 розділу III Інструкції, а саме: іспит

приймався на транспортному засобі закладу підготовки, перепідготовки і

підвищення кваліфікації водіїв без присутності спеціаліста з навчання

керуванню транспортними засобами такого закладу, який повинен

перебувати на сидінні з якого здійснюється доступ до дублюючих

механізмів керування гальмовою системою та трансмісією транспортного

засобу.

Згідно п. 6 Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, практичний іспит приймається на транспортному засобі ТСЦ МВС або закладу на вибір особи, що складає іспит.

Під час проведення практичного іспиту на транспортному засобі ТСЦ МВС екзаменатор перебуває у транспортному засобі поруч з особою, що екзаменується, контролює правильність виконання вправ та фіксує помилки в екзаменаційному листі.

У разі прийняття практичного іспиту на транспортному засобі закладу на сидінні, з якого здійснюється доступ до дублюючих механізмів керування гальмовою системою та трансмісією транспортного засобу, перебуває спеціаліст з навчання керуванню транспортними засобами такого закладу (далі - спеціаліст закладу). У цьому випадку екзаменатор розташовується таким чином, щоб мати можливість контролювати дії особи, що екзаменується, та спеціаліста закладу.

При цьому, в п. 5 постанови серії ББА № 111702 від 02.02.2024 року зазначено, що відсутній реєстраційний номер транспортного засобу та його належність не застосовується.

Таким чином, оскаржувана постанова не містить данних на якому транспортому засобі приймався практичний іспит, на транспортному засобі ТСЦ МВС або закладу.

Крім цього, з матеріалів справи та дослідженого відеозапису не вбачається, що транспортний засіб, на якому позивач приймав практичний іспит, був обладнаний дублюючими механізмами керування гальмовою системою та трансмісією транспортного засобу.

Відтак, враховуючи викладене, суд вважає, що невідповідність спірної постанови, як акта індивідуальної дії, вимогам закону, в даному випадку вимогам ст. 283 КУпАП, а також неможливість виправлення судом вищевказаного недоліку, свідчить про її протиправність.

Також, відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 КУпАП, та як наслідок, не доведено факт порушення позивачем встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача про скасування постанови Департаменту внутрішньої безпеки Національтної поліції України № 111702 від 02.02.2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 127-4 КУпАП про притягення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Департаменту внутрішньої безпеки Національтної поліції України (місцезнаходження: м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії ББА № 111702 від 02 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.127-4 КУпАП, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 04 квітня 2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар