Справа № 442/7166/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 442/7166/23 пров. № А/857/21606/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2023 року (головуючий суддя Хомик А.П., м. Дрогобич) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Іван-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Іван-Франківській області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серія БАД № 879834 від 07.09.2023 року про накладення адміністративного стягнення

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати таке та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги письмові пояснення по справі та не взяв до уваги лист Відділення поліції №2 (м.Городенка) від 16.10.2023, згідно якої відсутні фотографії та відеозапис порушення. Тобто, жодного доказу правопорушення не має. Відзив відповідача не є доказом по справі.

У постанові не визначено точно місця вчинення правопорушення, не вказано місце знаходження знаку. Доказів перебування транспортного засобу під дією знаку також не надано. Позивач категорично заперечує та заперечував вчинення будь-якого правопорушення.

Працівник поліції виніс постанову за відсутності водія, а тому оскаржувану постанову ВАД №879834 від 07.09.2023 року позивач отримав поштою 29.09.2023.

Працівникам поліції позивач наголошував що не вчиняв жодного порушення.

Працівник поліції як суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, на час розгляду справи не подано жодного доказу на підтвердження того, що позивач здійснив порушення ПДР, а постанова у справі про адміністративне правопорушення, сама по собі не є доказом винуватості позивача.

Під час складення постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв як службова особа - інспектор поліції. Свідчення інспектора поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У Постанові від 26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того, просить врахувати правовий висновок КАС викладений у постанові від 08.07.2020 року по справі № 463/1352/16-а, в якому зазначено, що в силу презумпції невинуватості всі сумніви тлумачяться на користь особи, відносно якої складається постанова, протокол.

В Рішенні Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 зазначено, що застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Підпис водія в постанові про адміністративне правопорушення не можуть вказувати на визнання вини, що визначено в позиції ВС під час прийняття рішення від 22 липня 2019 року по справі 3 757/2757/16-а.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи от 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Звертає увагу, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, чинної в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна не скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.09.2023 року відповідачем винесено Постанову в справі про адміністративне правопорушення серія БАД № 879834, відповідно до якої 07.09.2023 о 14.40 год. водій автомобіля марки «VOLVO FH», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в м.Городенка по вул. І.Богуна, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.247 КпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції слушно зауважив, що із змісту позовної заяви вбачається, що позивач не наводить жодних обставин, згідно яких його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. А вказує лише на те, що відносно нього було складено оспорювану постанову і що останній не вчиняв адміністративного правопорушення. Крім того, покликається на відсутність доказів на підтвердження порушення ПДР, хоча жодним чином не спростовує перебування автомобіля ОСОБА_1 в зоні дії дорожнього знаку «Рух вантажних автомобілів заборонено». Також представником позивача не вказано чи був присутній ОСОБА_1 при складанні відносно нього оспорюваної постанови, чи відмовлявся від отримання її копії.

При цьому, судом встановлено, що з постанови (наявна в матеріалах справи), вбачається що ОСОБА_1 відмовився від отримання її копії. При цьому не висловив незгоду із її змістом.

Представником відповідача надано детальний опис події, що мала місце 07.09.2023 на АДРЕСА_1 і суд першої інстанції підставно вважав такі правдивими та послідовними. З таких пояснень судом зґясовано порушення ОСОБА_1 вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП України.

Відтак, на підставі наведеного вище, суд правильно вважав, що відповідачем правомірно визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2023 року по справі № 442/7166/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар