Справа № 300/8424/23
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" квітня 2024 р. справа № 300/8424/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Окуневич Михайло Валентинович в інтересах ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач, В/Ч НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69 "Про загальну мобілізацію", 01.04.2022 позивача прийнято у Збройні Сили України по мобілізації, та проходив службу в четвертому відділі ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з липня 2022 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . На підставі витягу з наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 01.05.2023 №121 солдата ОСОБА_1 , стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти В/Ч НОМЕР_1 , ВОС-100915А, щпк "солдат", 5 тарифного розряду, наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (по особовому складу) від 26.04.2023 №211-РС звільнено з військової служби в запас за пп. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". Даним наказом визначено, що вислуга років у Збройних Силах України станом на 01.05.2023 становить календарна 1 рік 1 місяць 0 днів, пільгова 0 років 9 місяців 2 дні. Позивач через представника звертався до відповідачів із запитами про надання останньому довідку із розшифруванням виплат після звільнення, з метою повноти виплат в повному обсязі по кожному належному виду (компенсацій), однак відповідачі зазначені запити проігнорували. Враховуючи наведене, просить визнати протиправними дії В/Ч НОМЕР_1 у обчисленні грошового забезпечення позивача для розрахунку при звільненні з військової служби, визнати протиправними дії В/Ч НОМЕР_1 у невключенні до грошового забезпечення для обчислення компенсаційних виплат додаткових складових грошового забезпечення, які отримував щомісячно позивач за час проходження військової служби, зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 перерахувати розмір компенсаційних виплат, визначених при звільненні позивача, врахувавши до грошового забезпечення для обчислення компенсаційних виплат додаткові види грошового забезпечення (одноразова грошова винагорода, премії захисникам, тощо), визначених у наказі командира В/Ч НОМЕР_1 від 01.05.2023 №121 та направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення виплати, зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити недоодержані компенсаційні виплати позивачу на підставі поданих відомостей В/Ч НОМЕР_1 , зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 нарахувати компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати починаючи з 02.05.2023 і до дати проведення розрахунків, а також зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати на підставі поданої відомості В/Ч НОМЕР_1 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також витребувано у відповідачів письмові докази (а.с.33-34).
25.12.2023 від ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою суду від 28.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 І про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишено без руху. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали суду для усунення вказаних недоліків, а саме: зазначити поважні підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та роз`яснено, що в разі не усунення недоліків у вище зазначений строк позовна заява буде залишена без розгляду (а.с. 63-64).
10.01.2024 на адресу суду від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява, згідно якої представник позивача зазначає, що строк звернення до суду ним не пропущено, в підтвердження чого долучено докази, відтак ухвалою суду від 15.01.2024 продовжено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.74-75).
25.12.2023 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 на позовну заяву від 18.12.2023 з додатками, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову. Відзив обґрунтований тим, що позивачу здійснені усі виплати, передбачені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позову відмовити (а.с. 55-60).
12.02.2024 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача В/Ч НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву від 06.02.2024 з додатками. У даному відзиві представник відповідача зазначив, що позивачу здійснені усі виплати, передбачені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позову відмовити (а.с.88-94).
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзиви на позов, встановив такі обставини.
У відповідності до витягу з наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 01.05.2023 №121 солдата ОСОБА_1 , стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти В/Ч НОМЕР_1 , ВОС-100915А, щпк "солдат", 5 тарифного розряду, наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (по особовому складу) від 26.04.2023 №211-РС звільнено з військової служби в запас за пп. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". Даним наказом визначено, що вислуга років у Збройних Силах України станом на 01.05.2023 становить календарна 1 рік 1 місяць 0 днів, пільгова 0 років 9 місяців 2 дні. Також зазначеним наказом зазначено виплатити:
- щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 523% посадового окладу;
- надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.04. по 01.05.2023;
- додаткову винагороду відповідно до п. 1 постанови КМУ №168 від 28.02.2022 за період з 01. По 18.04.2023 із розрахунку 100 000 грн на місяць та з 19.04.2023 по 01.05.2023 30 000 грн із розрахунку на місяць;
- грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення (за кожний повний прослужений місяць, але не менше 25% місячного грошового забезпечення) за 13 місяців військової служби відповідно до постанови КМУ №460 від 17.09.2014;
- грошову компенсацію за 23 діб невикористаної основної щорічної відпустки за 2022 рік та 3 діб за 2023 рік (а.с.23-24).
Після звільнення з військової служби позивачу проведено 3платежі на загальну суму 122 639,81 грн, а саме:
Позивач через представника звертався до відповідачів із запитами про надання останньому довідку із розшифруванням виплат після звільнення, з метою повноти виплат в повному обсязі по кожному належному виду (компенсацій), однак станом на час подачі позовної заяви в суд, відповідачі відповіді не надали.
Враховуючи викладене, просить визнати протиправними дії В/Ч НОМЕР_1 у обчисленні грошового забезпечення позивача для розрахунку при звільненні з військової служби, визнати протиправними дії В/Ч НОМЕР_1 у невключенні до грошового забезпечення для обчислення компенсаційних виплат додаткових складових грошового забезпечення, які отримував щомісячно позивач за час проходження військової служби, зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 перерахувати розмір компенсаційних виплат, визначених при звільненні позивача, врахувавши до грошового забезпечення для обчислення компенсаційних виплат додаткові види грошового забезпечення (одноразова грошова винагорода, премії захисникам, тощо), визначених у наказі командира В/Ч НОМЕР_1 від 01.05.2023 №121 та направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення виплати, зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити недоодержані компенсаційні виплати позивачу на підставі поданих відомостей В/Ч НОМЕР_1 , зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 нарахувати компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати починаючи з 02.05.2023 і до дати проведення розрахунків, а також зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати на підставі поданої відомості В/Ч НОМЕР_1 , а тому звернувся до суду за захистом порушеного права.
Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно зі ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
У відповідності до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між Державою і громадянами У країни у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за № 2011-Х1І (надалі Закон № 2011-XII).
Відповідно до пунктів 2-4 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-Х1І визначено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Відповідно до абзацу першого пункту 2 статті 15-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Порядок виплати грошової допомоги для оздоровлення регламентовано розділом ХХ1І1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби регламентовано розділом XXXII Порядку.
Так, пунктом 1 розділу XXXII Порядку військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Відповідно до пункту 5 розділу XXXII Порядку одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою; які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад),
- щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
У відповідності до пункту 4 розділу XXXII Порядку особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, при звільненні зі служби після прийняття рішення про демобілізацію виплачується грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460.
Так, пунктами 1 та 4 Порядку та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.
Таким чином, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби визначається з грошового забезпечення, до якого не включаються винагороди.
В спірному випадку, представник позивача вважає, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, має постійний характер, а тому підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з урахуванням якого мав визначатися розмір виплат при звільненні з військової служби.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, і травм). - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
З огляду на зміст пункту і постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. яким регламентовано підстави та порядок виплати додаткової винагороди, така винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану. її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.
Щодо зазначених у позовній заяві правових позиції Верховного Суду, викладених в постановах від 26.02.2021 в справі № 620/3346/19 та від 10.11.2021 в справі № 825/997/17, то суд зазначає, що згадані постанови не є релевантними джерелами під час розгляду цієї справи, оскільки стосуються інших обставин, а саме включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22,09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій". Така щомісячна додаткова грошова винагорода, яка виплачувалася до 28.02.2018, відповідала ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Натомість постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 № 168 запроваджена додаткова винагорода, яка носить тимчасовий характер. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується компенсація за невикористану щорічну основну відпустку та одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 № 168.
Також у матеріалах справи містяться довідки, надані відповідачами про проведення виплату ОСОБА_1 після 01.05.2023. які відповідно направлені позивачу (а.с.40, 95-97).
Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідачів, представник позивача під час розгляду справи не надав.
З урахуванням вищезазначеного, суд на підставі наданих учасниками справи письмових доказів та витребуваних судом в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
у задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.