Справа № 380/4219/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/4219/23 пров. № А/857/1842/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі № 380/4219/23, ухвалене суддею Костецьким Н.В. у м. Львові, в порядку письмового провадження у справі № 380/4219/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 06.02.2023 року № 478 в частині притягнення інспектора СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- визнати протиправним та скасувати наказ 13.02.2023 року № 64 о/с в частині звільнення інспектора СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

22 грудня 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 06.02.2023 року № 478 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області» в частині притягнення інспектора СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області 13.02.2023 року № 64 о/с «Про особовий склад» в частині звільнення інспектора СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби.

Зобов`язав Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області з 13.02.2023 року.

Стягнув з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.02.2023 року по 22.12.2023 року в сумі 247 111 грн. 27 коп.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. 00 коп.

Рішення суду, в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення на його користь середнього заробітку за один місяць в сумі 23837 грн. 10 коп. допустив до негайного виконання.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів факт вчинення позивачем дисциплінарних правопорушень, а тому протиправно притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає те, що в ході службового розслідування відповідач встановив факт, що позивач, під час несення служби, спав у службовому автомобілі. Крім того, відповідач встановив, що позивач у своїй роботі не дотримувався правил складання адміністративних матеріалів, зокрема, не здійснював відеофіксацію адміністративних правопорушень, формально виконував службові завдання. Також відповідач встановив, що позивач не з`явився на роботу 30.01.2023 року та задокументував цей факт як прогул. Крім цього, відповідач ставить у вину позивачу вчинення правопорушення пов`язаного із корупцією.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач проходив службу на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області.

17.01.2023 відповідач прийняв наказ № 180 «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків», на підставі якого створено дисциплінарну комісію, призначено службове розслідування, відсторонено позивача від виконання службових обов`язків. На період відсторонення позивачу визначено робоче місце кабінет № 5 ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, розташований за адресою: м. Пустомити, вул. Шевченка, 1, Львівського району, Львівської області.

Підставою для прийняття вказаного наказу стало здійснення 17.01.2023 мобільною групою УПП ГУНП перевірки несення служби нарядами СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП, під час якої мобільна група виявида ряд порушень службової дисципліни зі сторони поліцейських вказаного підрозділу.

За результатами службового розслідування, дисциплінарна комісія 31.01.2023 склала висновок.

У ході проведення службового розслідування, дисциплінарна комісія встановила, що 17.01.2023 о 05 год. 35 хв. у с. Пасіки-Зубрицькі, Львівського району, поблизу комплексу «Отаман Резорт», позивач, у складі наряду ГРПП «Дзвін-9» відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП, перебуваючи в службовому автомобілі марки «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_1 , не маючи жодного завдання, не здійснюючи патрулювання, спав у цьому автомобілі із увімкненим двигуном.

Цими діями, на думку дисциплінарної комісії, позивач порушив вимоги частини першої статті 12, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3, 5, 10, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 5, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179.

Окрім цього, у ході службового розслідування дисциплінарна комісія встановила, що позивач не вів безперервної відеозйомки за допомогою портативного відео реєстратора під час складання адміністративних матеріалів, проставив завчасно відмітки про прибуття на місце події, чим порушив вимоги підпункту 2 пункту 2 розділу ІX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 № 357 та вимоги пункту 5 розділу ІІ та пункту 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026. В порушення пункту 8 частини 1 статті 23 ЗУ «Про національну поліцію» проявив непрофесійне та безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків і не притягнув водія до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, у відповідності до Методичних рекомендацій, щодо порядку формування, затвердження, призначення та виконання службових завдань превентивного характеру за допомогою ІПНП «Службове завдання» від 20.05.2019 № 5906, в частині неналежно виконання службових завдань.

Крім того, дисциплінарна комісія також встановила, що позивач 30.01.2023 не з`явився на робоче місце визначене наказом ГУНП від 17.01.2023 № 180, а саме: кабінет № 5 ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП, чим порушив пункт 5, частини 3, статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

Окрім цього, дисциплінарна комісія встановила, що позивач порушив вимоги ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції».

Обставиною, яка обтяжує відповідальність позивача, є вчинення позивачем дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.

Зважаючи на встановлені в ході службового розслідування порушення, дисциплінарна комісія запропонувала застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі наказу ГУНП у Львівській області від 06.02.2023 № 478 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області» позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності, шляхом накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

На підставі наказу ГУНП у Львівській області від 13.02.2023 року № 64 о/с «Про особовий склад» позивач звільнений зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Апеляційний суд встановив, що за той факт, що позивач 17.01.2023 о 05 год. 35 хв. у с. Пасіки-Зубрицькі, Львівського району, поблизу комплексу «Отаман Резорт», позивач, у складі наряду ГРПП «Дзвін-9» відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП, перебуваючи в службовому автомобілі марки «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_1 , не маючи жодного завдання, не здійснюючи патрулювання, спав у цьому автомобілі із увімкненим двигуном, відповідач ставить у вину позивачу порушення вимог частини першої статті 12, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3, 5, 10, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 5, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про Національну поліцію України», поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію України», поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У пунктах 1, 2, 3, 5, 10, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань:

1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події;

10) вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях;

11) регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із пунктами 1, 4, 5, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Отже, відповідач, в ході службового розслідування, навів низку положень законодавства, які порушив позивач, внаслідок того, що він, на думку відповідача, спав в службовому автомобілі марки «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в складі наряду ГРПП «Дзвін-9» відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що певні із наведених положень є досить узагальненими і не стосуються позивача, зокрема, відповідач не пояснив, яким чином вказані дії відповідача порушили пункти 4, 5, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VII, а також пункт 5 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію».

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарний проступок, вчинений поліцейським, внаслідок невиконання ним своїх обов`язків, на думку апеляційного суду, завжди несе певні наслідки, зокрема такі, як шкода авторитету поліції, вчинення іншими особами злочинів чи шкода завдана людині, тощо.

Водночас, апеляційний суд встановив, що в акті службового розслідування немає конкретизації, щодо завданої позивачем шкоди та її причинного зв`язку із невиконанням певних службових обвозів.

Це пов`язано із тим, що у акті службового розслідування не визначено, до яких наслідків призвело невиконання позивачем, зокрема, вимог пунктів 1, 2, 3, 10, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», і так само інших наведених вище норм права, порушення яких відповідач ставить у вину позивачу.

Це, на думку апеляційного суду, вказує на те, що відповідач поверхнево провів службове розслідування щодо позивача.

Це також стосується того, що відповідач у суді першої інстанції надав відеозапис події дисциплінарного проступку вчиненого позивачем, який здійснила мобільна група УПП ГУНП у Львівській області у складі старшого інспектора з ОД ВСР УГІ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_2 та інспектора ВП УГІ ГУНП у Львівській області капітана поліції Мар`яни Корбяк 17.01.2023 о 05 год. 35 хв.

Однак, в описі документів, що знаходиться в матеріалах службового розслідування, відсутній запис щодо долучення до матеріалів службового розслідування відеозапису події, яка мала місце 17.01.2023.

Крім того, рапорт старшого інспектора з ОД ВСР УГІ ГУНП у Львівській області Руслана Шевчука від 17.01.2023 також не містить будь-яких посилань на відеофіксацію події, яка мала місце 17.01.2023.

Тому, апеляційний суд вважає, що дисциплінарна комісія не досліджувала відеозапису події дисциплінарного проступку вчиненого позивачем 17.01.2023 о 05 год. 35 хв.

Відтак, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів той факт, що позивач спав в службовому автомобілі марки «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в складі наряду ГРПП «Дзвін-9» відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП, під час виконання службових обов`язків, та не встановив складу дисциплінарного правопорушення в діях позивача.

Відповідно до частини 1, 2 та 4 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893, службове розслідування має встановити:

- наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

- наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

- ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

- обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

- відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

- вид і розмір заподіяної шкоди;

- причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Проаналізувавши наведені вище положення, які стосуються призначення та проведення службового розслідування, апеляційний суд встановив, що службове розслідування проводиться в межах підстав, які були причиною його призначення.

Апеляційний суд встановив, що в наказі про призначення службового розслідування щодо позивача зазначено, що службове розслідування призначене у зв`язку з тим, що 17 січня 2023 року мобільною групою УПП ГУНП у Львівській області у складі старшого інспектора з ОД ВСР УГІ ГУНП у Львівській області майора поліції Руслана Шевчука та інспектора ВП УГІ ГУНП у Львівській області капітана поліції Мар`яни Корбяк виявлено ряд порушень службової дисципліни у діях позивача.

Водночас, як видно із висновку службового розслідування, попри дослідження події, яка мала місце 17 січня 2023 року, відповідач встановив обставини щодо:

- недотримання позивачем положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, а саме відсутність відеозаписів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення та винесення постанов про накладення адміністративних стягнень по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі;

- неналежне документування факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП;

- відсутність позивача 30.01.2023 на робочому місці;

- порушення позивачем вимог антикорупційного законодавства, в тому числі правил етичної поведінки.

Таким чином, апеляційний суд зауважує, що дисциплінарна комісія позбавлена можливості виходити за межі підстав для проведення службового розслідування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що щодо, встановлених дисциплінарною комісією, в ході проведення службового розслідування, ймовірних фактів порушення позивачем службової дисципліни (крім події, що відбулась 17 січня 2023 року), службове розслідування не проводилось.

Апеляційний суд встановив, що, виявивши недоліки в роботі позивача, в межах службового розслідування щодо іншого правопорушення, відповідач не провів службового розсліування щодо цих правопорушень, та притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності за їх вчинення без проведення службового розслідування.

На переконання апеляційного суду, службове розслідування за фактом події, що відбулась 17 січня 2023 року, не є службовим розслідуванням щодо вчинення позивачем:

- недотримання положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, а саме відсутність відеозаписів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення та винесення постанов про накладення адміністративних стягнень по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі;

- неналежного документування факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП;

- відсутності 30.01.2023 на робочому місці;

- порушення вимог антикорупційного законодавства, в тому числі правил етичної поведінки.

На думку апеляційного суду, щодо кожного із цих порушень відповідач був зобов`язаний встановити:

- наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського;

- наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

- ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

- обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

- відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

- вид і розмір заподіяної шкоди;

- причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, апеляційний суд встановив, що, не провівши службового розслідування щодо правопорушень, які виявлені під час службового розслідування за фактом події, що відбулась з участю позивача 17 січня 2023 року, відповідач порушив порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, тобто діяв з перевищенням повноважень, що надані чинним законодавством України.

З огляду на наведені вище міркування, апеляційний суд вважає, що відповідач протиправно притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади, оскільки в ході службового розслідування не встановив факт вчинення позивачем дисциплінарних проступків.

Тому, накази Головного управління Національної поліції у Львівській області від 06.02.2023 року № 478 в частині притягнення інспектора СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та від 13.02.2023 року № 64 о/с в частині звільнення інспектора СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби, необхідно визнати протиправними та скасувати.

Згідно із ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи те, що спірні накази відповідача про звільнення позивача зі служби в поліції є протиправними та такими, які необхідно скасувати, то позивача потрібно поновити на раніше займаній посаді.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, шо позивача необхідно поновити на посаді інспектора СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Апеляційний суд перевірив розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який провів суд першої інстанції, та вважає його правильним.

Вказані висновки є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, новий розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року в справі № 380/4219/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 03.04.2024 року