Справа № 370/2286/23
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 370/2286/23 Суддя (судді) першої інстанції: Косенко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

при секретарі Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський ДПП Лищук Ганна Анатоліївна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Макарівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський ДПП Лищук Ганна Анатоліївна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Департамент патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЗАВ №03182079 від 18.08.2023 року, 18.08.2023 року о 18 год. 25 хв., за адресою 37 км + 700 м автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель, особа, яка керувала транспортним засобом Renault Megane номерний знак НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 23 км/год, чим порушила пункт 12.9. б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 року №1306 (а.с.7).

Позивач зазначив про те, що він не керував вищевказаним авто, на момент вчинення адміністративного правопорушення у відрядженні не перебував. Позивач дійсно, є Макарівським селищним головою, проте оскаржувана постанова складена на нього як на фізичну особу, а не як на керівника юридичної особи, та в оскаржуваній постанові вказане місце проживання позивача, а не місце розташування юридичної особи.

Відповідно до копії паспорта фізичної особи громадянина України ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.9), вищевказана адреса міститься у постанові серії ЗАВ №03182079 від 18.08.2023 року, як особи, яка керувала транспортним засобом.

З розпорядження №13-а від 09.11.2021 року Макарівської селищної ради про призначення відповідальної особи за дотримання правил дорожнього руху при експлуатації транспортного засобу вбачається, що відповідальною особою призначено водія - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Згідно розпорядження №143-а від 09.11.2021 року Макарівської селищної ради про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що зобов`язано водія Макарівської селищної ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєструвати придбаний Макарівською селищною радою легковий автомобіль Renault Megane (а.с.12).

В матеріалах справи також міститься посадова інструкція водія Макарівської селищної ради (а.с.13-14).

Відповідно до журналу реєстрації розпоряджень селищного голови з кадрових питань вбачається, що ОСОБА_1 18.08.2023 року у відрядженні не перебував (а.с.15-17).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Renault Megane номерний знак НОМЕР_1 вбачається, що автомобіль зареєстрований на Макарівську селищну раду, адреса: Київська область, Макарівський район, смт. Макарів, вул. Димитрія Ростовського, 30 (а.с.18).

Позивач, не погоджуючись із оскаржуваною постановою, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.222 КпАП України органи Національної поліції окрім іншого розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.122 КпАП України.

Відповідно до ч.2 ст.222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху України встановлено, що водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктом правопорушення в даному випадку є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 КУпАП, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Відповідно до ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 не був водієм автомобіля Renault Megane номерний знак НОМЕР_1 , 18.08.2023 року о 18 год. 25 хв., за адресою 37 км + 700 м автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель, що підтверджується вищевказаними доказами.

Разом з тим, ОСОБА_1 являється Макарівським селищним головою, тобто керівником юридичної особи - Макарівської селищної ради, за якою зареєстровано вказаний автомобіль.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу не внесено, а тому відповідальною особою є саме керівник юридичної особи, за якою зареєстровано даний транспортний засіб, а саме ОСОБА_1 .

Так, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи зазначене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що позивач є керівником юридичної особи, за якою зареєстровано обумовлений транспортний засіб, а отже є відповідальною особою у даному адміністративному правопорушенні, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи та встановлено фактичні обставини справи та при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим місцевий суд помилково вирішив спір по суті, задовольнивши позовні вимоги.

Крім того, апеляційний суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню, рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року - скасуванню, а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський ДПП Лищук Ганна Анатоліївна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський ДПП Лищук Ганна Анатоліївна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.