Справа № 160/24760/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/24760/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 року (суддя Сидоренко Д.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 16.01.2024 року) у адміністративній справі №160/24760/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області (далі по тексту відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області (далі по тексту відповідач 2), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 27.03.2023 року №514 про відмову їй у призначенні пенсії по втраті годувальника; зобов`язати відповідача 1 призначити їй пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до заяви про призначення пенсії від 20.03.2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 року позовні вимоги задоволено частково; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 з 20.03.2023 року пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 8 років, 5 місяців, 15 днів, а тому відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 набуде після досягнення нею 65-річного віку, з 28.01.207 року в разі надання додаткових документів про стаж. Апелянт зазначив, що, зобов`язуючи призначити пенсію ОСОБА_1 , суд втрутився в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що з 06.09.2002 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлоград Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_2 помер у віці 46 років в м. Павлоград, про що зроблений відповідний актовий запис №1703. 20.03.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.03.2023 року №14, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника з наступних підстав: вік ОСОБА_1 61 рік; страховий стаж становить 8 років 5 місяців 15 днів; страховий стаж годувальника становить 41 рік 11 місяців 3 дні. Право на призначення пенсії відповідно до статті 36 Закону ОСОБА_1 набуде після досягнення 65-річного віку, з 28.01.2027 року або в разі надання додаткових документів про стаж. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався статтями 26, 36, 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийшов до висновку про те, що саме ст.26 Закону визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, а тому ОСОБА_1 , як дружина померлого годувальника, яка на час звернення до пенсійного органу із заявою від 20.03.2023 року про призначення пенсії у зв`язку втратою годувальника досягла 61-річного віку, має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Висновок пенсійного органу суд вважав помилковим,

оскільки положення ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, не пов`язує право на такий вид пенсії з наявністю певного страхового стажу утриманця. Су вважав, що ефективний способом порушеного права ОСОБА_1 є зобов`язання пенсійного органу призначити ОСОБА_1 з 20.03.2023 року пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 06.09.2002 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлоград Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблений актовий запис №1703.

Встановлено, що 20.03.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника.

Встановлено, що Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 та рішенням від 27.03.2023 року №14, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника з наступних підстав, що згідно зі ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, зокрема, непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, дружина, якщо вона є особою з інвалідністю або досягла віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону. Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років. Вік ОСОБА_1 61 рік; страховий стаж становить 8 років 5 місяців 15 днів; страховий стаж годувальника становить 41 рік 11 місяців 3 дні. Право на призначення пенсії відповідно до ст.36 Закону ОСОБА_1 набуде після досягнення 65-річного віку, з 28.01.2027 року або в разі надання додаткових документів про стаж.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.36, ч.1ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, зокрема, непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із ч.2 ст.36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, - довічно.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «По загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

З системного аналізу вище вказаного законодавства вбачається, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, при цьому необхідною умовою для призначення вказаним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому законодавець не ставить умовою призначення пенсії по втраті годувальника в залежність від наявності відповідного страхового стажу.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.03.2023 року №14 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, оскільки ОСОБА_1 , як дружина померлого годувальника, яка на час звернення до пенсійного органу із заявою від 20.03.2023 року про призначення пенсії у зв`язку втратою годувальника досягла 61-річного віку, тобто передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» віку, є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника (її чоловіка).

Відповідно до п.4 ч.2, ч.4 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд апеляційної інстанції враховує, що законодавцем чітко визначено умови призначення пенсії по втраті годувальника, ОСОБА_1 має право на призначення пенсії по втраті годувальника, а тому суд правомірно зобов`язав пенсійний орган, який приймав рішення про відмову у призначенні пенсії, призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з дати звернення її до пенсійного органу 20.03.2023 року.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 року у адміністративній справі №160/24760/23 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова