Справа № 160/453/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2024 рокуСправа №160/453/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
04 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він 16 червня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою вх.№3895 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV, надавши необхідний пакет документів.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області №42 від 23 червня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та необхідного стажу роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці, додатково повідомлено про періоди стажу роботи позивача, які не зараховані йому до страхового та пільгового стажу роботи.

ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області №42 від 23 червня 2023 року, оскільки він досяг 50-річного віку, у нього наявний достатній страховий та пільговий стаж роботи, що надає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2024 року для розгляду адміністративної справи №160/453/24 визначено суддю Олійника В.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

14 лютого 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№5706/24, в якому представник відповідача-2 з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4.3 Розділу ІУ Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.7 Розділу ІУ Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, для здійснення виплати пенсії.

16 червня 2023 року позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подану заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням зазначеного Порядку, органом, що приймав рішення за заявою позивача від 16.06.2023, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

За наслідками розгляду заяви позивача від 16.06.2023 року Головним управлінням прийнято рішення від 23.06.2023 №42, яким відмовлено позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та необхідного стажу роботи в особливо шкідливих умовах праці, встановленого статтею 26 Закону №1058 з урахуванням наступних правових норм.

На день подання заяви про призначення пенсії вік позивача становить 52 роки.

Статтею 11 Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 передбачено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав-учасників Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 01.12.1991, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до частини 1 статті 13 Угоди від 13.03.1992 кожний учасник Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" передбачено вихід України з Угоди від 13.03.1992.

З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992.

Отже, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 року №639 дію Угоди між Урядом України та Урядом російської федерації про трудову діяльність та соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, вчиненої 14.01.1993, припинено. У зв`язку з чим, періоди роботи на території російської федерації, починаючи з 01.01.1992 року не зараховуються до страхового стажу.

Так, за наданими до заяви про призначення пенсії документами:

- страховий стаж позивача склав 07 років 09 місяців 21 день;

- пільговий стаж позивача за Списком №1 не визначено.

З урахуванням викладеного, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23.06.2023 року №42 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 16.06.2023 року, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та необхідного стажу роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці.

З урахуванням викладеного, представник відповідача-2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

04 березня 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№8256/24, в якому представник відповідача-1 з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Документально встановлено, що 16.06.2023 року позивачем подано заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши всі наявні документи та враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, на момент звернення за призначенням пенсії вік позивача становив - 52 роки; загальний стаж позивача складає 07 років 09 місяців 21 день, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 - відсутній.

Рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.06.2023 року №42 винесено за принципом екстериторіальності. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачеві відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з недостатністю як страхового так і пільгового стажу.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 17.05.1994 по 30.11.1999, з 18.03.2002 по 19.12.2008, з 01.04.2009 по 30.09.2011 року.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.

Разом з тим, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 24.02.2022 на всій території Україні введено воєнний стан.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, продовжено на 90 діб строк дії воєнного стану в Україні.

3 01 січня 2023 року російською федерацією припинено участь у зазначеній вище Угоді

про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

У зв`язку з чим та у разі неприйняття найближчим часом відповідного нормативно-правового акта, Міністерством соціальної політики України (лист від 12.01.2023 №411/2-23/54) та Пенсійним фондом України (лист від 27.12.2022 №2800-030102-5/56080) узгоджено порядок дії при призначенні пенсії/поновленні раніше призначених пенсій громадянам, які проживали / працювали на території російської федерації.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію .

Представник відповідача-1 зазначив, що відсутня можливість здійснити перевірку спірних періодів роботи позивача, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи на території російської федерації з 17.05.1994 по 30.11.1999, з 18.03.2002 по 19.12.2008, з 01.04.2009 по 30.09.2011.

Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 17.05.1994 по 30.11.1999, з 18.03.2002 по 19.12.2008, з 01.04.2009 по 30.09.2011

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Для підтвердження стажу роботи позивачем до заяви були надані наступні документи: довідка №09-28/192 від 13.03.2017, видана ПАТ "Михайловський ГЗК", довідка №449 від 24.10.2017, видана ЗАТ "Золотодобувна компанія "Полюс".

За результатом розгляду доданих до заяви документів, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи в російській федерації відповідно до записів трудової книжки, оскільки з 01.01.2023 російською федерацією розірвано Договір про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Представник відповідача-1 додатково зазначив, що з 18.03.2002 року по 20.05.2008 року та з 01.04.2009 року по 30.09.2011 року - слюсарем по обслуговуванню і ремонту обладнання на гірничих роботах кар`єру "Східний", глибиною нижче 150 метрів, Олімпіадинського гірничо-збагачувального комбінату, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 3 "Гірничі роботи", код позиції 541, затвердженого постановою КМ СРСР від 26.01.1991 №10 та постановою Міністерства РФ №516 від 11.07.2002.

Відповідно до довідки, перша атестація робочих місць проведена 01.11.2008 року (наказ від 01.11.2008 №813а) по 30.11.2001 року (наказ №288/2-п від 30.11.2011 року).

Таким чином, оскільки не всі періоди роботи позивача охоплені наказами про проведені атестації робочих місць, відсутні правові підстави для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 18.03.2002 по 20.05.2008.

З урахуванням викладеного представник відповідача-1 просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20 липня 1993 року, ОСОБА_1 має наступні записи про періоди трудової діяльності:

Запис №5 - на підставі наказу №423/17 з 17 травня 1994 року прийнятий на посаду "Грохотовщика фабрики окомкования 3р.";

Запис №6 - на підставі наказу №6 №625/23 з 30 листопада 1999 року звільнений за власним бажанням відповідно до статті 31 КЗоТ;

Запис №12 - на підставі наказу №243-к з 18 березня 2002 року прийнятий в кар`єр "Восточный" Олімпіадинського гірничо-збагачувального комбінату на посаду "Слюсар по обслуговуванню та ремонту";

Запис №13 - на підставі наказу №295-к з 20 травня 2008 року звільнений за власним бажанням за статтею 31 КЗоТ;

Запис №14 - на підставі наказу №37 з 04 серпня 2008 року прийнятий на посаду "водія";

Запис №15 - на підставі наказу №41 з 19 грудня 2008 року звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗоТ України;

Запис №16 - на підставі наказу №272-к з 01 квітня 2009 року прийнятий в кар`єр "Восточный" Олімпіадинського гірничо-збагачувального комбінату на посаду "Слюсар по обслуговуванню та ремонту гірничого обладнання";

Запис №17 - на підставі наказу №384 з 30 вересня 2011 року трудовий договір робітника відповідно до частини 1 статті 77 Трудового кодексу рф.

Відповідно до Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки № НОМЕР_3 , позивач до матеріалів пенсійної справи надав довідку №09-28/192 від 13 березня 2017 року, яка підтверджує пільговий стаж роботи ОСОБА_1 в період з 17 травня 1994 року по 30 листопада 1999 року за Списком №1 на посаді "Грохотовщика фабрики окомкования"

Відповідно до Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки № НОМЕР_3 , позивачем до матеріалів пенсійної справи долучено довідку №449 від 24 жовтня 2017 року, яка підтверджує пільговий стаж роботи ОСОБА_1 за Списком №1 в період з 18 березня 2002 року по 20 травня 2008 року, з 01 квітня 2009 року по 30 вересня 2011 року в кар`єрі "Восточный" Олімпіадинського гірничо-збагачувального комбінаті на посаді "Слюсар по обслуговуванню та ремонту гірничого обладнання".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 16 червня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою вх.№3895 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши необхідний пакет документів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області №42 від 23 червня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та необхідного стажу роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці, обґрунтовуючи прийняте рішення наступним.

"Дата народження - 04.06.1971.

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 16.06.2023.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Вік заявника - 52 роки.

Страховий стаж особи - 07 років 09 місяців 21 день.

Пільговий стаж особи за Списком-1 - не визначено.

За результатами розгляду наданих документів до заяви:

До страхового стажу не зараховані періоди роботи на території російської федерації з 17.05.1994 року по 30.11.1999 року, з 18.03.2002 року по 19.12.2008 року, з 01.04.2009 року по 30.09.2011 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 20.07.1983 року, оскільки з 01.01.2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

До пільгового страхового стажу не зараховано періоди роботи на території російської федерації в ПАО «Михайловский ГОК» з 17.05.1994 по 30.11.1999 рр. згідно з довідкою про підтвердження пільгового характеру роботи від 13.03.2017 року №09-28/192 та в ЗАО « Золотодобывающая компания «Полюс» з 18.03.2002 року по 20.05.2008 року; з 01.04.2009 року по 30.09.2011 року згідно з довідкою про підтвердження пільгового характеру роботи від 24.10.2017 року №449.

Заявник не працює".

ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області №42 від 23 червня 2023 року, оскільки він досяг 50-річного віку, у нього наявний достатній страховий та пільговий стаж роботи, що надає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Як визначено пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Судом встановлено, що станом на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 позивач досяг віку 50 років.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20 липня 1993 року, ОСОБА_1 має наступні записи про періоди трудової діяльності:

Запис №5 - на підставі наказу №423/17 з 17 травня 1994 року прийнятий на посаду "Грохотовщика фабрики окомкования 3р.";

Запис №6 - на підставі наказу №6 №625/23 з 30 листопада 1999 року звільнений за власним бажанням відповідно до статті 31 КЗоТ;

Запис №12 - на підставі наказу №243-к з 18 березня 2002 року прийнятий в кар`єр "Восточный" Олімпіадинського гірничо-збагачувального комбінату на посаду "Слюсар по обслуговуванню та ремонту";

Запис №13 - на підставі наказу №295-к з 20 травня 2008 року звільнений за власним бажанням за статтею 31 КЗоТ;

Запис №14 - на підставі наказу №37 з 04 серпня 2008 року прийнятий на посаду "водія";

Запис №15 - на підставі наказу №41 з 19 грудня 2008 року звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗоТ України;

Запис №16 - на підставі наказу №272-к з 01 квітня 2009 року прийнятий в кар`єр "Восточный" Олімпіадинського гірничо-збагачувального комбінату на посаду "Слюсар по обслуговуванню та ремонту гірничого обладнання";

Запис №17 - на підставі наказу №384 з 30 вересня 2011 року трудовий договір робітника відповідно до частини 1 статті 77 Трудового кодексу рф.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, в той час як у трудовій книжці позивача містяться записи про роботу позивача у спірні періоди та наявні дані про його посаду та зазначені реквізити документів, на підставі яких такі відомості внесені, відтак суд зазначає, що в даному випадку неврахування відповідачем-1 вказаних періодів до пільгового стажу за Списком №1 та спірних періодів до страхового стажу та пільгового стажу роботи позивача є необґрунтованими.

Відповідно до Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки № НОМЕР_3 , позивачем до матеріалів пенсійної справи надано довідку №09-28/192 від 13 березня 2017 року, яка підтверджує пільговий стаж роботи ОСОБА_1 в період з 17 травня 1994 року по 30 листопада 1999 року за Списком №1 на посаді "Грохотовщика фабрики окомкования"

Відповідно до Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки № НОМЕР_3 , позивачем до матеріалів пенсійної справи долучено довідку №449 від 24 жовтня 2017 року, яка підтверджує пільговий стаж роботи ОСОБА_1 за Списком №1 в період з 18 березня 2002 року по 20 травня 2008 року, з 01 квітня 2009 року по 30 вересня 2011 року в кар`єрі "Восточный" Олімпіадинського гірничо-збагачувального комбінаті на посаді "Слюсар по обслуговуванню та ремонту гірничого обладнання".

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".

Відповідності до пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.

Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.

Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, суд приходить до висновку, що неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення спірних періодів роботи зі страхового стажу позивача, тому вказані спірні періоди роботи позивача зараховуються до стажу роботи за Списком №1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року.

Щодо посилання відповідачів на Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 396/153/17(2-а/396/13/17).

При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тому, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі №554/1723/17, від 31 липня 2019 року у справі №287/15/17-а, від 21 серпня 2019 року у справі №750/1717/16-а, від 22 лютого 2021 року у справі №266/258/16-а.

Факт роботи позивача в спірний період підтверджено копією трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Доводи відповідача, викладені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №42 від 23 червня 2023 року, з приводу того, що з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення до уваги судом не береться, оскільки на момент роботи позивача російська федерація брала участь в вищенаведеній Угоді.

У той же час, суд вважає належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №42 від 23 червня 2023 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і як наслідок, необхідності зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди роботи ОСОБА_1 : період з 17 травня 1994 року по 30 листопада 1999 року в ПАО "Михайловский горно-обогатительний комбинат" на посаді "Грохотовщика фабрики окомкования" на підприємстві, з 18 березня 2002 року по 20 травня 2008 року, з 01 квітня 2009 року по 30 вересня 2011 року в кар`єрі "Восточный" Олімпіадинського гірничо-збагачувального комбінаті на посаді "Слюсар по обслуговуванню та ремонту гірничого обладнання"; до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 : з 17.05.1994 по 30.11.1999, з 18.03.2002 по 19.12.2008, з 01.04.2009 по 30.09.2011 року на підставі записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 .

Зважаючи на викладене, належним способом захисту порушеного права позивача, на думку суду, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів роботи позивача та висновків викладених в рішенні суду.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ "ПУМБ" №E6К6-FMSQ-8MLE від 26 грудня 2023 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 900,00 грн. (дев`ятсот гривень нуль копійок).

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №42 від 23 червня 2023 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати до загального стажу та стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, періоди роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 17.05.1994 р. по 30.11.1999 р., з 18.03.2002 р. по 20.05.2008 р., з 01.04.2009 р. по 30.09.2011 р. на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вищевказаних періодів роботи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 900,00 грн. (дев`ятсот гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник