Справа № 340/5912/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 340/5912/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Кармазина Т.М.) в адміністративній справі №340/5912/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24.07.2023 позивач звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у день звільненні зі служби в поліції грошової компенсації за невикористані 11 календарних днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2016 рік, 45 календарних днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2017 рік, 32 календарних днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2022 рік, додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, із збереженням заробітної плати строком по 14 календарних днів на рік за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2023 роки служби в поліції, додаткової доплати до грошового забезпечення згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 за 2020, 2021 та 2022 роки служби в поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 11 календарних днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2016 рік, 45 календарних днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2017 рік, 32 календарних днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2022 рік служби в поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, із збереженням заробітної плати строком по 14 календарних днів на рік за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2023 роки служби в поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати прані (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та протягом 30 днів з дня його відміни» за 2020, 2021 та 2022 роки служби в поліції.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області безпідставно не нарахувало та не виплатило у день звільнення зі служби в поліції грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки, додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій та додаткової доплати до грошового забезпечення згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у день звільненні зі служби в поліції грошової компенсації: за невикористані 11 календарних днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2016 рік, 44 календарних дня щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2017 рік, 32 календарних дня щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2022 рік; за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2023 роки служби в поліції, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 11 календарних днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2016 рік, 44 календарних дня щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2017 рік, 32 календарних дня щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2022 рік служби в поліції.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2023 роки служби в поліції.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено та здійснено розподіл судових витрат у справі.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Наголошує, що грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Позивач правом на подання відзиву не скористався.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач згідно послужного списку з 14.09.04 розпочав службу в органах внутрішніх справ, а в подальшому в поліції, зокрема на посаді старшого дільничного офіцера сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області. (а.с.57-65)

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 20.06.2023 №314о/с позивач на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» був звільнений за власним бажанням зі служби в поліції 23 червня 2023 року з виплатою, грошової компенсації за 19 днів невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2023 рік. На день звільнення стаж служби в поліції становить 25 років 06 місяців 02 дні, у пільговому обчисленні 03 роки 07 місяців 03 дні, усього для призначення пенсії 29 років 01 місяць 05 днів. (а.с.13, 56, 68).

03.07.2023 адвокат від імені позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, яким просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки, нарахувати та виплатити додаткову доплату до грошового забезпечення згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375, а також надати відповідні розрахунки (а.с.15-17).

У відповідь на адвокатський запит, відповідачем надано лист від 07.07.2023 (а.с.18-20), у якому повідомлено, що за час проходження служби в ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану та додаткову оплачувану відпустку за 2016 рік використав у кількості 32 дні, залишок невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2016 рік становить 11 днів. За 2022 використав 13 днів, невикористана частина щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2022 рік становить 32 дні. За 2017 рік відпустку не використовував. Відповідно до наказу ГУНП в Кіровоградській області від 20.06.2023 № 314 о/с ОСОБА_1 виплачені кошти за 19 днів невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2023 рік. Грошова компенсація за додаткову відпустку як учаснику бойових дій, позивачу не передбачена чинним законодавством. Також зазначено, що додаткова доплата до грошового забезпечення згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 є тимчасовим додатковим видом грошового забезпечення, тобто не носить постійний або обов`язковий характер та встановлювалася поліцейським, які виконують функції визначені вказаними вище нормативно-правовими актами (перелік функцій має виключний характер). На виконання вимог пункту 5 ПКМУ № 375 фінансування видатків на виплату додаткової доплати поліцейським за виконання завдань та функцій визначених ПКУМ № 375 здійснювалося за наступними бюджетними програмами: у 2020 році - КПКВ 1007060 «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, та її наслідками»; у 2021 році - КПКВ 1007070 «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом S/IRS-Co V-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками». Фінансування вказаних програм проводилося в 2020 році та для виплат за січень та частину лютого 2021 року, кошти використані в повному обсязі. В подальшому кошти на виплату додаткової доплати, за службу в умовах визначених ПКМУ № 375 не виділялися.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації за невикористані дні щорічних чергових та додаткових відпусток, а також додаткової доплати до грошового забезпечення згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо невиплати при звільненні компенсації за невикористану відпустку, оскільки у випадку звільнення особи з органів Національної поліції України їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржив, а тому в силу приписів статті 308 КАС України перегляд рішення суду в апеляційному порядку здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в межах апеляційної скарги відповідача.

Спірним у справі є невиплата відповідачем компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за час проходження служби в Національній поліції України.

Питання виплати компенсації за невикористані відпустки при звільненні за роки, що передували року звільнення поліцейського, було предметом дослідження Верховного Суду також у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19, і вказані висновки в силу ч. 5 ст. 242 КАС України мають бути враховані в цьому апеляційному провадженні.

У вищевказаній справі, Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду відступив від правового висновку, сформованого в судовому рішенні, зокрема у справі №808/2122/18 на яку посилається скаржник у апеляційній скарзі, і зазначив наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону України «Про Національну поліцію». Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд звернув увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки».

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Таким чином, Верховний Суд у справі №160/10875/19 дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

За наведених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР, а позивач при звільненні зі служби в поліції мав право на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2016, 2017 та 2022 рік та додаткової відпустки за 2016-2020, 2023 роки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, проте відповідач протиправно її не виплатив.

Висновки та мотиви суду першої інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права та сформованій практиці Верховного Суду у подібних правовідносинах, а тому, враховуючи норми ч. 5 ст. 242 КАС України, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення - відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року в адміністративній справі №340/5912/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник