Справа № 560/3259/24
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3259/24
РІШЕННЯ

іменем України

04 квітня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.11.2023 щодо відмови в нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення позивачеві пенсії за вислугу років період строкової служби з 01.04.1982 по 23.04.1984, період роботи з 30.07.1991 по 22.08.2023 на посаді викладача у Чемеровецькому медичному фаховому коледжі;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при призначенні пенсії за віком йому не було зараховано до спеціального стажу період проходження військової служби та період роботи у Чемеровському медичному фаховому коледжі, не призначена разова допомога у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

Ухвалою суду від 08.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення про відмову в призначенні грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки відомості довідки № 207 не відповідають записам в трудовій книжці, відтак не можуть бути враховані для визначення права на призначення грошової допомоги та відсутній необхідний стаж, що дає право для призначення грошової допомоги.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому строк згідно ухвали не скористався, жодних документів до суду не подав.

Будь-яких заперечень чи клопотань у визначений законодавством термін від відповідача не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

23.08.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV)

21.11.2023 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Головним управлінням ПФУ в м. Києві 27.11.2023 прийняте рішення про відмову в призначенні та виплаті грошової допомоги, оскільки відомості, зазначені у поданій позивачем довідці від 04.07.2023 № 207, виданій КНП "Чемеровецька багатопрофільна лікарня", не відповідають записам трудової книжки та відсутній необхідний страховий стаж, що дає право на призначення грошової допомоги.

Про відмову в призначенні та виплаті грошової допомоги позивача повідомлено листом Головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 18.12.2023.

26.12.2023 позивач звернувся до управління із зверненням, у якому просив, крім іншого, врахувати до спеціального стажу період роботи викладачем терапії з 30.07.1991 по 21.08.2023 в Чемеровецькому медучилищі та період військової служби.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.01.2024 позивача повідомлено, що зарахований спеціальний трудовий стаж позивача становить 1 рік 2 місяці 2 дні. До спеціального стажу не зараховано, зокрема:

- період строкової військової служби з 01.04.1982 по 23.04.1984 на посаді фельдшера у військових частинах № 95105 та № 60249 згідно довідки від 03.05.2023 року № 53, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в наданих документах відсутня інформація про заклад охорони здоров`я, в якому позивач проходив строкову військову службу;

- період роботи з 30.07.1991по 22.08.2023 (дата досягнення пенсійного віку) на посаді викладача терапії у Чемеровецькому медичному фаховому коледжі, оскільки розділом 1 "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, передбачена посада викладача у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, а документів, які підтверджують рівень акредитації Чемеровецького медичного фахового коледжу позивач не надав.

Враховуючи зазначене, підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до п.7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають: страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років»

За приписами розділу І "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 вказане право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, зокрема, особи, які працювали у Вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладів на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старших майстрів виробничого навчання, майстрів виробничого навчання, викладачів, педагогів професійного навчання, практичних психологів, соціальних педагогів тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників.

Згідно цього Переліку до посад педагогічних працівників належать, зокрема: заступники директора (завідувача, начальника) вищого навчального закладу 1 та 2 рівня акредитації, професійно-технічного навчального закладу, загальноосвітнього навчального закладу з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи; заступники директора з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи; завідувач відділення навчального закладу, навчально-методичного кабінету (лабораторії); завідувач відділу (лабораторії, кабінету, частини) з основного напрямку діяльності: вчителі; викладачі всіх спеціальностей; педагог професійного навчання; методист.

Згідно з Приміткою 3 Переліку закладів і установ освіти, закладів охорони здоров`я та соціального захисту і посад, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.93, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Пунктом 5 Порядку №1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної-або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 i 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

При цьому, як передбачено пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Щодо незарахування періоду роботи з 30.07.1991 по 22.08.2023 на посаді викладача у Чемеровецькому медичному фаховому коледжі, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Положення про акредитацію вищих навчальних закладів і спеціальностей у вищих навчальних закладах та вищих професійних училищах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2001 року № 978, акредитація вищого навчального закладу - це державне визнання його статусу (рівня акредитації).

Згідно зі ст. 43 Закону України "Про освіту" від 23.05.91 № 1060-XII (чинний станом на 30.07.1991) вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про вищу освіту" від 17.01.2002 року № 2984-ІІІ (далі - Закон № 2984-ІІІ), які втратив чинність на час розгляду справи, рівень акредитації - рівень спроможності вищого навчального закладу певного типу провадити освітню діяльність, пов`язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації;

Відповідно до ст. 24 Закону № 2984-ІІІ були встановлені такі рівні акредитації вищих навчальних закладів:

- вищий навчальний заклад першого рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста;

- вищий навчальний заклад другого рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста та за напрямами підготовки освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра;

- вищий навчальний заклад третього рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за напрямами освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра, спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста, а також за окремими спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня магістра;

- вищий навчальний заклад четвертого рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за напрямами освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра, спеціальностями освітньо-кваліфікаційних рівнів спеціаліста, магістра.

Ця норма узгоджується з ст. 10 Постанови КМУ від 01.06.1992 № 303 «Про акредитацію вищих навчальних закладів», яка втратила чинність 12.02.1996.

Статтею 25 Закону № 2984-ІІІ визначено, що відповідно до існуючих напрямів освітньої діяльності в Україні діють вищі навчальні заклади таких типів: університет, академія, інститут, консерваторія (музична академія), коледж, технікум (училище).

В пункті 5 ч. 1 ст. 25 Закону № 2984-ІІІ зазначено, що коледж - вищий навчальний заклад другого рівня акредитації або структурний підрозділ вищого навчального закладу третього або четвертого рівня акредитації, який провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям певної вищої освіти та кваліфікації у споріднених напрямах підготовки (якщо є структурним підрозділом вищого навчального закладу третього або четвертого рівня акредитації або входить до навчального чи навчально-науково-виробничого комплексу) або за кількома спорідненими спеціальностями і має відповідний рівень кадрового та матеріально-технічного забезпечення.

В пункті 6 ч. 1 ст. 25 Закону № 2984-ІІІ зазначено, що технікум (училище) - вищий навчальний заклад першого рівня акредитації або структурний підрозділ вищого навчального закладу третього або четвертого рівня акредитації, який провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям певної вищої освіти та кваліфікації за кількома спорідненими спеціальностями, і має відповідний рівень кадрового та матеріально-технічного забезпечення.

Нормами Закону № 2984-ІІІ передбачалась можливість акредитації окремих напрямів та спеціальностей, за якими здійснюється підготовка фахівців, або вищого навчального закладу, а з 06.09.2014 Законом "Про вищу освіту" № 1556 - VІІ від 01.07.2014 взагалі не передбачено акредитацію навчального закладу, акредитації підлягають виключно освітні програми.

Відповідно до довідки від 22.02.2024 №26/01-16, виданої Чемеровецьким медичним фазовим коледжем Чемеровецький медичний фаховий коледж розпочав свою діяльність в 1963 році, згідно наказу №227 від 11.05.1963 по Хмельницькому обласному відділу охорони здоров`я про створення Чемеровецького медичного училища. Рішенням 21 сесії Хмельницької обласної ради від 29.04.2009 року за №12-21/2009 Чемеровецьке медичне училище перейменовано на Чемеровецький медичний коледж.

Відповідно до рішення сесії Хмельницької обласної ради від 08.04.2021 року №17-4/2021 Чемеровецький медичний коледж перейменовано на Чемеровецький медичний фаховий коледж.

В матеріалах справи містяться сертифікати, відповідно до яких Чемеровецький медичний коледж Міністерством освіти України акредитовано за І рівнем, що підтверджується копіями сертифікатів від 14.07.2011 (на період до 01.07.2016) та 15.03.2016 (на період до 01.07.2026).

З огляду на системний аналіз норм та наявних в матеріалах справи доказів суд дійшов висновку, що період роботи з 30.07.1991 по 22.08.2023 на посаді викладача у Чемеровецькому медичному фаховому коледжі підлягає зарахуванню позивачу до спеціального стажу.

Щодо незарахування до спеціального стажу періоду військової служби із 01.04.1982 по 23.04.1984, суд зазначає наступне.

Відповідно до військового квитка НОМЕР_1 виданого 18.10.1990 з 01.04.1982 по 23.04.1984 позивач проходив строкову військову службу за посадою "фельдшер". Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.05.2023 № 53 підтверджено записи військового квитка та зазначено, що з 01.04.1982 по 23.04.1984 позивач проходив військову службу в Збройних силах на посаді фельдшера у військових частинах № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 .

Приміткою 3 до постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Ради Міністрів СССР від 17 грудня 1959 року №1397 "Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та сільського господарства" (чинної на момент проходження позивачем військової служби) передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії, амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань.

До переліку посад, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років, відносились лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушерки, масажисти, лаборанти і медичні сестри - незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори та інші.

Підпунктом "г" пункту 1 Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради міністрів СССР від 17 грудня 1959 року №1397, встановлено, що лікарям та іншим працівникам охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях і посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховується служба в складі Збройних Сил СРСР.

Відповідно до статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХП "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, суд вважає, що проходження позивачем військової служби в період 01.04.1982 по 23.04.1984 у лавах Збройних силах СРСР на посаді фельдшера військової частини, відповідно до раніше діючого законодавства, давало право останньому на пенсію за вислугу років та зараховувалось до спеціального стажу для призначення даного виду пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм прав висловлена Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 у справі №701/1231/16-а.

З огляду на це, відмова відповідача щодо зарахування до спеціально стажу період строкової військової служби позивача із 01.04.1982 по 23.04.1984 суд вважає безпідставною.

За змістом частин 1 і 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням зарахованого до спеціального стажу періоду роботи з 30.07.1991 по 22.08.2023 та періоду строкової військової служби із 01.04.1982 по 23.04.1984 розмір спеціального страхового стажу позивача складатиме понад 35 років. З урахуванням цього позивач матиме передбачене п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.11.2023 №9 щодо відмови в нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років період строкової служби з 01.04.1982 по 23.04.1984, період роботи з 30.07.1991 по 22.08.2023 на посаді викладача у Чемеровецькому медичному фаховому коледжі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська 16, м. Київ, 04053 , код ЄДРПОУ - 42098368) Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.І. Салюк