Справа № 420/2906/23
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року

м. Київ

справа №420/2906/23

адміністративне провадження № К/990/3701/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів - Прокопенка О.Б., Соколова В.М.,

розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою адвоката Стоянова Миколи Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023 (головуючий суддя Джабурія О.В., судді Вербицька Н.В., Кравченко К.В.),

УСТАНОВИВ:

1. До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Одеської обласної державної адміністрації, в якому просив суд:

- визнати протиправним розпорядження Голови Одеської обласної державної адміністрації Максима Марченка № 6/к-2023 від 10.01.2023;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника голови Одеської обласної державної адміністрації з 10.01.2023.

2. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 позовну заяву повернуто позивачу.

3. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 - без змін.

4. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.05.2023 ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 скасовано, справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

5. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 у задоволенні позову відмовлено.

6. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 - без змін.

7. Під час апеляційного провадження представник ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про відвід членів колегії суддів - суддів Джабурія О.В., Вербицької Н.В., Кравченка К.В. В обґрунтування заяви представник позивача зазначив про наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності колегії суддів з огляду на прийняту в складі тієї ж колегії суддів постанову від 04.04.2023 в цій справі, якою було залишено без змін ухвалу суду першої інстанції від 21.02.2023 щодо повернення позовної заяви, і ці судові рішення в подальшому були скасовані судом касаційної інстанції.

8. Ухвалою від 21.11.2023 П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів Джабурія О.В., Вербицької Н.В., Кравченка К.В. визнав необґрунтованою заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Стоянова М.М. про відвід членів колегії суддів: головуючого судді - Джабурія О.В., суддів - Вербицької Н.В., Кравченка К.В. у справі № 420/2906/23, а подану заяву про відвід передав для визначення судді для вирішення питання про відвід у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

9. Ухвалою від 23.11.2023 суддя П`ятого апеляційного адміністративного суду Федусик А.Г. відмовив в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Стоянова М.М. про відвід членів колегії суддів: головуючого судді - Джабурія О.В., суддів - Вербицької Н.В., Кравченка К.В. у справі № 420/2906/23.

10. Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, адвокат Стоянов М.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023, прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

11. Ухвалою від 01.02.2024 Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстав порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права в межах доводів позивача про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 353 КАС України, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

12. В обґрунтуванні вказаної підстави касаційного оскарження скаржник не погоджується з ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023 та від 23.11.2023 та вказує, що поданню заяви про відвід передувало те, що постановою Верховного Суду від 25.05.2023 ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 скасовано (предметом касаційного розгляду було питання дотримання строку звернення з адміністративним позовом).

Як зазначає скаржник, йому відома позиція національних судів щодо того, що незгода з попередніми (проміжними рішеннями) не є обставиною, що свідчить про неупередженість суду. На думку скаржника, мова про таке обґрунтування може йти тільки у випадках, коли судове рішення є результатом внутрішнього переконання суду, заснованому на виборі варіанта поведінки, тобто здійсненого шляхом реалізації дискреційних повноважень. Водночас питання обрахування строків (у цьому випадку, строків звернення з адміністративним позовом) не передбачає можливості вибору різних варіантів прийняття процесуального рішення.

Скаржник зауважує, що попереднє рішення тої самої колегії суддів у тій самій справі є інструментом для оцінки упередженості суддів. Таким чином, скаржник вважає, що були наявні обґрунтовані сумніви у неупередженості членів колегії суддів суду апеляційної інстанції, що було підставою для їх відводу.

13. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін. Відповідач вважає, що реальних дій окремого судді або суддів під час розгляду цієї справи, що вказували би на упередженість, не встановлено, а відсутність таких фактів у поведінці суддів, унеможливлює обґрунтоване та достовірне твердження про наявність сумнівів у безсторонності цих суддів. Таким чином, на думку відповідача, вимоги касаційної скарги обґрунтовані цією підставою в контексті прийнятих рішень судів першої та апеляційної інстанції є лише незгодою із результатами вирішення справи по суті.

14. Колегія суддів звертає увагу, що в силу частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

15. Отже, в цій справі суд касаційної інстанції переглядає постанову суду апеляційної інстанції, який, на думку представника позивача, порушив норми процесуального права, виключно в частині наявності / відсутності підстав для задоволення заяви представника позивача про відвід членів колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду.

16. Відповідаючи на питання, поставлені перед судом касаційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги, колегія суддів керується таким.

17. Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 КАС України. Відповідно до частини першої цієї статті суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

18. Частина друга статті 36 КАС України передбачає, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

19. Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

20. Частиною четвертою статті 36 КАС України закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

21. Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27.07.2006 об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

22. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться» (§§ 28-32 рішення у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15.07.2010, заява № 16695/04). Подібний підхід висловлено і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (§§ 65-66 рішення від 03.05.2007, заява № 7577/02).

23. Таким чином, підставами для відводу судді є існування суб`єктивного та / або об`єктивного критеріїв.

24. На думку представника позивача, обставинами, які викликають сумнів у неупередженості членів колегії суддів - суддів Джабурія О.В., Вербицької Н.В., Кравченка К.В., є прийняття ними постанови від 04.04.2023 в цій справі, якою було залишено без змін ухвалу суду першої інстанції від 21.02.2023 щодо повернення позовної заяви, і ці судові рішення в подальшому були скасовані судом касаційної інстанції.

25. Оцінюючи наявність підстав для відводу суддів Джабурія О.В., Вербицької Н.В., Кравченка К.В. за суб`єктивним критерієм, колегія суддів констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя виявив особисту упередженість. Докази на користь протилежного відсутні і скаржником не наводились.

26. За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність суддів. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності в певного судді об`єктивно виправдані.

27. Колегія суддів вважає, що наведені представником ОСОБА_1 в заяві про відвід доводи не підтверджують наявності обставин, які могли б за об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості суддів при розгляді цієї справи, як це передбачено відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України, оскільки зводяться до власних припущень заявника, які не містять достатніх обґрунтувань.

28. При цьому фактично такі доводи свідчать саме про незгоду заявника із прийнятою суддями Джабурія О.В., Вербицькою Н.В., Кравченком К.В. постановою у справі № 420/2906/23, що не може бути підставою для відводу, як це імперативно передбачено приписами частини четвертої статті 36 КАС України.

29. Верховний Суд наголошує, що висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

30. Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

31. Повертаючись до обставин справи, що розглядається, слід наголосити, що позивач не навів, а суд не встановив обставин, які б свідчили про упередженість суддів Джабурія О.В., Вербицької Н.В., Кравченка К.В. стосовно Муратова О.М., зацікавленість суду в певному рішенні в цій справі чи про необ`єктивне ставлення до сторін у справі. Суб`єктивна думка представника позивача щодо зазначених суддів є оціночною і не може свідчити про наявність обґрунтованих сумнівів у безсторонності суду стосовно сторін у цій справі.

32. Отже, наведені в касаційній скарзі доводи щодо наявності підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції на підставі пункту 2 частини третьої статті 353 КАС України не знайшли свого підтвердження.

33. За правилами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу адвоката Стоянова Миколи Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач С.А. Уханенко

Судді: О.Б. Прокопенко

В.М. Соколов