Справа № 160/2944/22
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/2944/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., секретар судового засіданні Рівна В.В., за участі представника позивача Поденка О.О., представника відповідача Дніпровської міської ради Гуртового В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року в адміністративній справі №160/2944/22 (головуючий суддя першої інстанції Сліпець Н.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання нечинним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської міської ради, в якому просив визнати протиправним та нечинним Рішення Дніпровської міської ради VIII скликання від 24.11.2021 року № 19/12 про затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022-2026 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.07.2018 року постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 199/2924/17 з Дніпровської міської ради стягнуто на користь позивача витрати на поліпшення майна та у справі № 160/2924/17 видано виконавчі листи, які позивачем подані до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. Проте, станом на час звернення позивача до суду з цим позовом рішення суду не виконано. Головне управління Державної казначейської служби України у відповіді на звернення позивача стосовно виконання виконавчих листів, виданих на його користь, проінформувало, що безспірне списання коштів здійснюється на підставі рішення Дніпровської міської ради про затвердження бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами на 2022-2026 роки. Так, у цьому рішенні зазначено, що для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише щодо зазначеної бюджетної програми. Крім того, в додатку до програми визначено, що загальний обсяг асигнувань цієї програми становить 8 270 000 грн. на 5 років, з них 3 000 000 грн. на Дніпровську міську раду, а 5 270 000 грн. на її виконавчі органи зі статусом юридичних осіб. На думку позивача, відповідач оскаржуваним рішенням протиправно обмежив на власний розсуд виділення коштів відповідно до бюджетної програми лише 3 000 000 грн., знаючи що загальний борг по всім виконавчим документам становить більше 35 млн. грн. Відтак, відповідач ухиляється від виконання судових рішень. Так, оскаржуваним рішенням відповідач фактично встановлює порядок виконання рішень в порушення вимог Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів», оскільки робить судові рішення не обов`язковими до виконання та зупиняє виконання рішень суду боржником та унеможливлює виконання рішень суду. Держава повинна нести відповідальність за виконання остаточних рішень, тому оскаржуване рішення, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки оскаржуване Рішення відповідача прийняте всупереч однієї з основних засад судочинства, якою є обов`язковість судового рішення. Скаржник в апеляційній скарзі зазначає на ненадання судом першої інстанції обґрунтованої відповіді у своєму рішенні щодо норм права, якими урегульовані спірні правовідносини, а саме чому ті чи інші правові норми не мають бути застосовані у конкретній спірній ситуації.

Відповідач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12 лютого 2018 року позов прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «Ренесанс-Клуб», виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2 про витребування майна задоволено, а саме:

- витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення, розташоване по вул. Донецьке шосе, 7 м. Дніпро, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01 загальною площею 40, 2 кв.м;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 800,00 грн.

- зустрічний позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи: ТОВ «Ренесанс-Клуб», виробниче житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, ОСОБА_2 , про стягнення витрат на поліпшення майна, залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року скасовано в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «РенесансКлуб», виробниче житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, ОСОБА_2 , про стягнення витрат на поліпшення майна та ухвалити в цій частині нове рішення.

- зустрічний позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс-Клуб», виробниче житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, ОСОБА_2 , про стягнення витрат на поліпшення майна задоволено.

- стягнуто з Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 26510514, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 75) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 606448,00 (шістсот шість тисяч чотириста сорок вісім гривень) витрат на поліпшення майна.

- стягнуто з Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 26510514, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 75) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір 15162, 20 (п`ятнадцять тисяч сто шістдесят дві гривні 20 копійок).

У іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 25 травня 2020 року у справі № 199/2924/17 постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року в частині задоволених вимог зустрічного позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс-Клуб», виробниче житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, ОСОБА_2 , про стягнення витрат на поліпшення майна в розмірі 606 448 грн. та розподілу судових витрат залишено без змін. Поновлено виконання постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року.

АмурНижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська Юрченко Григорію Сілівестровичу видано виконавчі листи 01.08.2018 року № 199/2924/17.

З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2018 року позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області з заявою про виконання рішення суду на підставі виконавчих листів № 199/2924/17.

30.07.2021 року позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області стосовно виконання рішення суду за виконавчими листами № 199/2924/17.

Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області листом від 13.08.2021 року № 04-11-11/13227 повідомило позивача, що починаючи з 2021 року, на підставі рішення Дніпровської міської ради від 16.12.2020 року №13/1-2 «Про бюджет Дніпровської міської територіальної громади на 2021 рік» безспірне списання коштів за бюджетною програмою «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2017-2021 роки, необхідно здійснювати за КПКВК МБ 0110180 «Інша діяльність у сфері державного управління», КЕКВ 2800. Станом на теперішній час на КПКВК МБ 0110180 КЕКВ 2800 затверджено планові призначення у розмірі 370 000, 00 грн., кошти на рахунку Дніпровської міської ради відсутні.

Судом встановлено, що Дніпровською міською радою 19.07.2017 року прийнято рішення № 10/23 «Про затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2017-2021 року, яке прийнято відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень пор стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», з метою забезпечення виконання рішень суду та виконавчих документів, тому безспірне списання коштів за бюджетною програмою «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2017-2021 року, необхідно здійснювати за КПКВК МБ 0110180 «Інша діяльність у сфері державного управління», КЕКВ 2800.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 року у справі №160/14938/21 провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення було закрито, у зв`язку із втратою чинності рішення Дніпровської міської ради від 19.07.2017 року № 10/23 «Про затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2017-2021 року.

Під час розгляду справи №160/14938/21, позивачу стало відомо про прийняте Дніпровською міською радою рішення від 24.11.2021 року рішення «Про затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022-2026 роки.

При цьому, рішенням Дніпровської міської ради VIII скликання від 24.11.2021 року за №19/12 затверджено бюджетну програму «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022-2026 роки.

Відповідно Додатку до Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022-2026 роки визначено, що загальний обсяг асигнувань цієї програми становить 8 270 000 грн. на 5 років, з них 3 000 000 грн. на Дніпровську міську раду, а 5 270 000 грн. на її виконавчі органи зі статусом юридичних осіб.

Позивач вважає, що рішення Дніпровської міської ради від 24.11.2021 року «Про затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022-2026 роки, порушують його права щодо виконання судового рішення, тому звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 частини першої статті 2 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року №794-VII до основних завдань Кабінету Міністрів України належать зокрема забезпечення проведення бюджетної, фінансової, цінової, інвестиційної, у тому числі амортизаційної, податкової, структурно-галузевої політики; політики у сферах праці та зайнятості населення, соціального захисту, охорони здоров`я, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Частиною першою статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» встановлено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Згідно статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови) визначено, що рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з пп. 1 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Як вбачається зі змісту постанови Кабінету міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, остання прийнята зокрема, відповідно до п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України.

Предметом регулювання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі Порядок №845) є впорядкування відносин, щодо виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно пункту 25 Порядку № 845 Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

На час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника:

- за захищеними видатками, визначеними Бюджетним кодексом України;

- із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору;

- поштових послуг під час здійснення переказу коштів із соціальних виплат, передбачених державним бюджетом на відповідний рік (у тому числі пенсій всіх видів та поштових послуг з доставки та виплати сум компенсаційних виплат);

- за видатками спеціального фонду відповідного бюджету на оплату праці та нарахування на заробітну плату, придбання медикаментів, забезпечення продуктами харчування, оплату комунальних послуг та енергоносіїв;

- з рахунків із спеціальним режимом використання;

- за рахунок позик/грантів за міжнародними договорами;

- у випадку, встановленому абзацом другим пункту 30 цього Порядку.

У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Отже, згідно вступної частини рішення Дніпровської міської ради VIII скликання від 24.11.2021 року за №19/12: керуючись законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про виконавче провадження», Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (зі змінами), на підставі листа департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради від 16.07.2021 року вх.№8/3878 міська рада вирішила:

п. 1 Затвердити Бюджетну програму «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022-2026 роки.

п. 2 Визначити головним розпорядником бюджетних коштів з виконання заходів програми (п.1 цього рішення) Дніпровську міську раду та її виконавчі органи зі статусом юридичних осіб згідно з рішенням міської ради від 10.02.2021 року №6/3 «Про затвердження структури виконавчих органів Дніпровської міської ради, загальної чисельності працівників Дніпровської міської ради та її виконавчих органів» (зі змінами).

п. 3 Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради при формуванні показників бюджету Дніпровської міської територіальної громади передбачити кошти, необхідні для виконання заходів Програми (п. 1 цього рішення).

п. 4 Визнати такими, що втратили чинність, рішення міської ради:

- від 19.07.2017 року №10/23 «Про затвердження бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2017-2021 роки»;

- від 19.06.2019 року №8/46 «Про внесення змін до рішення міської ради від 19.07.2017 №10/23 «Про затвердження бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2017-2021 роки».

п.5 Це рішення набирає чинності з 01.01.2022 року.

п.6 Контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директора департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради та голову постійної комісії міської ради з питань бюджету та фінансів.

Відповідно Додатку до Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022-2026 роки визначено, що загальний обсяг асигнувань цієї програми становить 8 270 000 грн. на 5 років, з них 3 000 000 грн. на Дніпровську міську раду, а 5 270 000 грн. на її виконавчі органи зі статусом юридичних осіб.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не оскаржує процедуру прийняття рішення Дніпровською міською радою від 24.11.2021 року №19/12 «Про затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022-2026 роки та не вважає перевищенням відповідачем повноважень при його прийнятті, що виключає необхідність дослідження цих питань.

Разом з тим, позивач вважає спірне рішення таким, що не відповідає абзацу 2 частини сьомої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовними вимогами до Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляються самостійні вимоги Головне управління Державної Казначейської служби України у Дніпропетровській області, Дніпровська міська рада про визнання протиправним та нечинним абзацу 10 пункту 25 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03.08.2011 року №845, а саме прописом: «У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише до зазначеної бюджетної програми».

За результатами розгляду цього позову Окружним адміністративним судом міста Києва справі №640/24235/21 ухвалено рішення 28.09.2022 року про відмову у задоволенні позову.

Шостий апеляційний адміністративний суд за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у справі №640/24235/21 постановив 07.12.2022 року апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2021 року залишити без змін.

Відтак, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/24235/21 від 28.09.2021 року набуло чинності 07.12.2022 року.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що існування механізму, визначеного оскаржуваною нормою, дозволяє забезпечити можливість виконання судових та інших рішень про стягнення коштів за рахунок коштів боржників, а не виключно за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, що також сприяє зменшенню навантаження на видаткову частину державного бюджету.

Порядок передбачає також вжиття певних заходів і Казначейством, зокрема, відповідно до пункту 31 у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

За таких обставин, судом не було встановлено невідповідності спірної норми положенням акту вищої юридичної сили - абзацу 2 частини сьомої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що твердження представника позивача про те, що прийняття рішення Дніпровською міською радою від 24.11.2021 року №19/12 Про затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022-2026 роки фактично зупиняє виконання судових рішень боржником є необґрунтованими.

Апеляційний суд дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача до відповідача стосовно збільшення видатків в частині перерахування коштів для виконання судового рішення за виконавчими листами позивача для належного фінансування Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022-2026 роки.

З огляду на вказані вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки та незгоди з доказами.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/2944/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/2944/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання нечинним та скасування рішення залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 20 березня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 та пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 03.04.2024 року.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко