Справа № 380/7340/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/7340/23 пров. № А/857/389/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Гуляка В. В., Коваля Р. Й.;

за участю секретаря судового засідання Вовк А. Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі №380/7340/23 (головуючий суддя Мричко Н. І., м. Львів, повний текст судового рішення складений 20.12.2023) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2023 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління поліції у Львівській області №119 від 06.03.2023 про застосування дисциплінарного стягнення (догани) до дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області Ковальського Віталія Геннадійовича; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №1016 від 21.03.2023 про застосування дисциплінарного стягнення (попередження про неповну службову відповідальність) до дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №1112 від 30.03.2023 в частині застосування дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського РУП №1 ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №144 о/с від 31.03.2023 «Про особовий склад» про звільнення старшого лейтенанта поліції дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського РУП №1 ГУНП ОСОБА_1 , за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»; поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського РУП №1 ГУНП з 01.04.2023; стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано в чому саме проявилося порушення позивачем службової дисципліни та вимог статей Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в чому саме проявилося порушення Правил етичної поведінки поліцейських. Обставин, за яких позивачем вчинено дисциплінарний проступок, його причини та умови не встановлено. Крім того, відсутній висновок про те, чи підтвердилися відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування. В оскаржених наказах від 30.03.2023 №1112 та від 31.03.2023 №144 о/с ГУНП у Львівській області зазначено виключно інформацію з кримінального провадження. Проте вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи. Відповідачем не встановлювалися обставини, які б свідчили про вчинення позивачем саме дисциплінарного проступку, а не кримінального правопорушення, якому буде надана оцінка судом при розгляді кримінального провадження. Таким чином, застосування дисциплінарного стягнення за вчинення дій, що є предметом розслідування у кримінальному провадженні, до винесення вироку, є порушенням презумпції невинуватості та порушенням прав позивача.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 відмовлено у задоволенні заяви позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з позовом в частині визнання протиправним та скасування наказу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління поліції у Львівській області №119 від 06.03.2023 про застосування дисциплінарного стягнення до дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області Ковальського Віталія Геннадійовича догани.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління поліції у Львівській області №119 від 06.03.2023 про застосування дисциплінарного стягнення до дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області Ковальського Віталія Геннадійовича - догани.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачем - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано ті самі доводи та мотиви, що і в обгрунтування позовних вимог. Крім того, вказано, що суд першої інстанції перейняв на себе функцію доведення правомірності дій відповідача та проігнорував багаточисленні порушення під час винесення оскаржуваних наказів. Позивач заперечує факт відсутності на робочому місці понад 3 години без поважних причин, вказує на неможливість неналежного проведення дізнання по рядку кримінальних справ через перебування на лікарняному та зазначає про порушення порядку винесення спірних наказів.

Відповідачем надіслано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому висловлено прохання відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що позивач проходив службу у поліції на посаді дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області (призначений наказом начальника ГУНП у Львівській області від 16.08.2021 №308 о/с).

До Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області надійшла доповідна записка заступника начальника сектору дізнання відділу поліції №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 від 16.02.2023 №2602/41/15-23 щодо можливого неналежного досудового розслідування в окремих кримінальних провадженнях дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, на підставі наказу ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 16.02.2023 №91 дисциплінарна комісія провела службове розслідування за фактами, викладеними у згаданій доповідній записці, щодо ймовірного неналежного досудового розслідування в окремих кримінальних провадженнях дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 17.03.2023 (далі - Висновок від 17.03.2023), в якому зафіксовано грубе порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось в недотриманні основних обов`язків поліцейського, передбачених пунктом 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 2, частини другої статті 9, частини першої статті 28, частини першої статті 40-1, частини другої статті 100, частини четвертої статті 168, частини першої статті 169, частини п`ятої статті 171 КПК України, пункту 11 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України за № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, абзаців першого, другого пункту 3, пункту 5 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України за №405 від 20.05.2020. У цьому висновку дисциплінарна комісія запропонувала застосувати до позивача дисциплінарне стягнення в формі попередження про неповну службову відповідність.

На підставі Висновку від 17.03.2023 відповідач прийняв наказ від 21.03.2023 №1016 «Про застосування дисциплінарного стягнення» до дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області (далі - Наказ №1016), яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

10 березня 2023 року до ГУНП надійшов рапорт т.в.о. начальника Червоноградського РВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_3 про те, що 08.03.2023 прокурором Червоноградської окружної прокуратури Львівської області визначено підслідність кримінального провадження, відкритого слідчим відділенням Червоноградського РВП ГУНП № 0000206 від 17.02.2023 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України за ТУ ДБР, розташованим у м. Львові, у зв`язку із причетністю до вчинення вказаного кримінального правопорушення дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Львівського РУП № 1 ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, на підставі наказу ГУНП у Львівській області від 13.03.2023 №897 дисциплінарна комісія провела службове розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції ГУНП у Львівській області, за результатами якого склала висновок службового розслідування від 24.03.2023 (далі - Висновок від 24.03.2023).

У Висновку від 24.03.2023 встановлено безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків зі сторони дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Львівського РУП № 1 ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , котрий в порушення вимог частин першої, другої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пункту 6 розділу ІІ «Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події», затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, отримавши інформацію про вчинене кримінальне правопорушення, а саме крадіжку з квартири невідкладно не повідомив про це за скороченим номером екстреного виклику поліції 102. Окрім цього, позивач в порушення вимог пунктів 1, 2 «Правил внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних відокремлених та окремих підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області», затверджених наказом ГУНП у Львівській області від 25.11.2022 № 3343, безпідставно та без поважних причин був відсутній на своєму робочому місці більше 3-х годин. Окрім цього, під час проведення службового розслідування старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , будучи опитаним надав недостовірну інформацію, тим самим не сприяв проведенню службового розслідування та такими діями порушив вимоги частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, перешкоджав діям дисциплінарної комісії. У цьому висновку дисциплінарна комісія запропонувала, серед іншого, застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у формі звільнення зі служби в поліції.

На підставі Висновку від 24.03.2023 відповідач прийняв наказ від 30.03.2023 №1112 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників відділу поліції №1 Львівського РУП №1 ГУНП» (далі - Наказ №1112), яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом відповідача «Про особовий склад» від 31.03.2023 №144о/с (далі - Наказ №144о/с) дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Львівського РУП № 1 ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 31.03.2023 відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина перша статті 17 Закону № 580-VIII).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За приписами положень частин 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно із статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з частинами першою, другою статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до частини четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За змістом частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно із частинами 1-2 статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії, які формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України, що визначено частиною 7 статті 15 Дисциплінарного статуту.

Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, відповідно до частини 9 статті 15 Дисциплінарного статуту, має право: 1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; 2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; 3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Частини 11, 12 статті 15 Дисциплінарного статуту передбачають, що у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для участі в засіданні комісії. Виклик надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

За результатами проведеного службового розслідування, згідно із частиною 15 статті 15 Дисциплінарного статуту, дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до стаття 18 Дисциплінарного статуту, поліцейському забезпечуються право на захист.

Так, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови (частини1-3 статті 18 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частин 5 - 10 статті 18 Дисциплінарного статуту отримання пояснень від поліцейського, який перебуває на чергуванні або патрулюванні, здійснюється лише після закінчення ним чергування, патрулювання або заміни його іншим поліцейським.

У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів. Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлений, зокрема, частинами 1-6 статті 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07 листопада 2018 року затверджено «Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з пунктом 1 Розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Аналіз викладених норм свідчить, що протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходу за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого вирішується питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення службового розслідування, за наслідками якого прийнято спірний наказ, слугувала доповідна записка заступника начальника сектору дізнання відділу поліції №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 від 16.02.2023 №2602/41/15-23 щодо можливого неналежного досудового розслідування в окремих кримінальних провадженнях дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

За результатами проведеного службового розслідування у Висновку від 17.03.2023 встановлено порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось в недотриманні основних обов`язків поліцейського, передбачених пунктом 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 2, частини другої статті 9, частини першої статті 28, частини першої статті 40-1, частини другої статті 100, частини четвертої статті 168, частини першої статті 169, частини п`ятої статті 171 КПК України, пункту 11 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України за №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, абзаців першого, другого пункту 3, пункту 5 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України за № 405 від 20.05.2020.

Порушення позивачем вищенаведених норм, згідно з Висновком від 17.03.2023, полягають у такому: позивачем під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000732 від 21.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, допущено грубе порушення вимог ч.2 ст. 100, ч. 4 ст. 168, ч. 1 ст. 169, ч. 5 ст. 171 КПК України, п. 11 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України за № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, що виразилось у не проведенні огляду тимчасово вилученого майна, а саме посвідчення водія, не визнанні його речовим доказом та не накладенні на нього арешту, а натомість наступного дня з моменту реєстрації кримінального провадження, а саме 22.12.2021 вищевказане посвідчення водія, без проведення судово-технічної експертизи документів для встановлення факту підробки, повернуто власнику, внаслідок чого допущено втрату речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, та допущено грубе порушення вимог абзаців 1, 2 пункту 3 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України за №405 від 20.05.2020, ст. 2, ч. 2 ст. 9, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 40-1 КПК України, що виразилося у неналежному та несистематичному здійсненні досудового розслідування, зокрема з 21.12.2021 по 16.02.2023 не проведено жодної слідчої /розшукової) та/або процесуальної дії.

Відповідно до частини другої статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частини четверта статті 168 КПК України).

Відповідно до частини першої статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 вказаного Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

За змістом пункту 11 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України за № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, вилучені предмети, документи, цінності, які є речовими доказами, повинні бути оглянуті (у необхідних випадках за участі спеціаліста), детально описані в протоколі огляду. В протоколі відображаються кількісні і якісні характеристики предметів, всі інші індивідуалізуючі ознаки, які дозволяють відрізнити об`єкт від подібних йому, а також ті, які зумовлюють його доказове значення.

Після огляду речові докази приєднуються до справи постановою працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, ухвалою суду або постановою судді.

Крім того, згідно з Висновком від 17.03.2023 позивачем також вчинено наступні порушення:

- позивачем під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000989 від 04.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, допущено грубе порушення вимог абзаців 1, 2 п. 3 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України за №405 від 20.05.2020, ст. 2, ч. 2 ст. 9, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 40-1 КПК України, що виразилося у неналежному та несистематичному здійсненні досудового розслідування, зокрема з 07.12.2022 по 16.02.2023 не проведено жодної слідчої розшукової та/або процесуальної дії та грубе порушення вимог п.5 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України за №405 від 20.05.2020, що виразилось у злісному невиконанні письмових вказівок у кримінальному провадженні начальника сектору дізнання відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 ;

- позивачем під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001023 від 20.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, допущено грубе порушення вимог абзаців 1, 2 пункту 3 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України за №405 від 20.05.2020, ст. 2, ч. 2 ст. 9, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 40-1 КПК України, що виразилося у неналежному та несистематичному здійсненні досудового розслідування, зокрема, з моменту внесення відомостей в ЄРДР, а саме з 20.12.2022 по 16.02.2023 не проведено жодної слідчої (розшукової) та/або процесуальної дії та грубе порушення вимог пункту 5 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 20.05.2020 №405, що виразилось у злісному невиконанні письмових вказівок у кримінальному провадженні начальника сектору дізнання відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 ;

- позивачем під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001026 від 20.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, допущено грубе порушення вимог абзаців 1, 2 пункту 3 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України за № 405 від 20.05.2020, ст. 2, ч. 2 ст. 9, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 40-1 КПК України, що виразилося у неналежному та несистематичному здійсненні досудового розслідування, зокрема, з моменту внесення відомостей в ЄРДР, а саме з 20.12.2022 по 16.02.2023 не проведено жодної слідчої (розшукової) та/або процесуальної дії та грубе порушення вимог пункту 5 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України за №405 від 20.05.2020, що виразилось у злісному невиконанні письмових вказівок у кримінальному провадженні начальника сектору дізнання відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області капітана поліції Юрія Заблоцького;

- позивачем під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001042 від 27.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, допущено грубе порушення вимог абзаців 1, 2 пункту 3 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України за №405 від 20.05.2020, ст. 2, ч. 2 ст. 9, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 40-1 КПК України, що виразилося у неналежному та несистематичному здійсненні досудового розслідування, зокрема, з моменту внесення відомостей в ЄРДР, а саме з 27.12.2022 по 16.02.2023 не проведено жодної слідчої (розшукової) та/або процесуальної дії та грубе порушення вимог пункту 5 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України за №405 від 20.05.2020, що виразилось у злісному невиконанні письмових вказівок у кримінальному провадженні начальника сектору дізнання відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області капітана поліції Юрія Заблоцького.

Такі висновки сформовані дисциплінарною комісією на підставі дослідження матеріалів кримінальних проваджень: №0000732, №0000989, №0001023, №0001026, № 0001042.

За Висновком від 17.03.2023, описані порушення стали можливими внаслідок особистої недисциплінованості позивача в частині неналежного досудового розслідування в окремих кримінальних провадженнях, яке проводиться на неналежному рівні або ж взагалі не проводиться, чим порушуються вимоги статей 2, 9, 28, 40-1 КПК України, що призводить до затягування досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях та порушення розумних строків, передбачених Кримінальним процесуальним законодавством, а також до уникнення від кримінальної відповідальності винних осіб.

Позивач на виклики дисциплінарної комісії для надання пояснень на 16:00 год. 22.02.2023, на 16:00 год. 24.02.2023, на 11:00 год. 02.03.2023 не з`явився, про що складено відповідні акти.

Позивач не надав жодних доказів, які б спростовували допущені ним під час здійснення досудового розслідування порушень у кримінальних провадженнях № 0000732, №0000989, № 0001023, №0001026, № 0001042.

Як видно з Висновку від 17.03.2023, дисциплінарна комісія встановила відомості, що характеризують поліцейського, на підставі службової характеристики, наданої керівником відділу поліції №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, згідно з якою дізнавач сектору зізнання відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 за час служби в поліції та на займаній посаді зарекомендував себе з негативної сторони, нормативно-правові документи, які регламентують діяльність поліції, знає на низькому рівні, в роботі не завжди дотримується принципів моральності, поважливого ставлення до конституційних прав і свобод громадян, у своїй поведінці до громадян зверхній, на критичні зауваження не реагує, не завжди здатний контролювати свої емоції, психофізичні навантаження та труднощі служби переносить нестійко із приводу чого через своє особисте невдоволення постійно конфліктує із безпосередніми керівниками, у стосунках з колегами по роботі ставить себе вище за інших, при спілкуванні із громадянами не завжди ввічливий, із приводу чого неодноразово поступали усні скарги від громадян на його поведінку.

Окрім цього, згідно з Висновком від 17.03.2023 дисциплінарна комісія врахувала, що позивач має діюче дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до наказу ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області №119 від 06.03.2023. При цьому, дисциплінарна комісія не встановила обставин, які пом`якшують відповідальність поліцейського, а позивач не довів їх існування.

Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби накладено на позивача на підставі проведеного службового розслідування, за результатами якого складено Висновок від 24.03.2023. При цьому, підставою для призначення цього службового розслідування слугувало надходження 10.03.2023 до ГУНП рапорту т.в.о. начальника Червоноградського РВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_3 про те, що 08.03.2023 прокурором Червоноградської окружної прокуратури Львівської області визначено підслідність кримінального провадження, відкритого слідчим відділенням Червоноградського РВП ГУНП № 0000206 від 17.02.2023 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України за ТУ ДБР, розташованим у м. Львові, у зв`язку із причетністю до вчинення вказаного кримінального правопорушення дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Львівського РУП № 1 ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

У Висновку від 24.03.2023 встановлено безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків зі сторони дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Львівського РУП № 1 ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Так, згідно з висновком від 24.03.2023 дисциплінарне порушення полягає, зокрема у тому, що позивач отримавши інформацію про вчинене кримінальне правопорушення, а саме крадіжку невідкладно не повідомив про це за скороченим номером екстреного виклику поліції 102. Водночас кримінальне провадження №0000206 відкрито за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України - вимагання, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, або вчинене організованою групою чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, або поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.

Застосування до позивача за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано з фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, чи причетністю позивача до такого злочину, що додатково підтверджує необґрунтованість доводів позивача в цій частині.

Дисциплінарна комісія при проведенні службового розслідування встановила склад дисциплінарного порушення на підставі ґрунтованого дослідження матеріалів, зібраних у межах кримінального провадження №0000206 (аудіозаписів, пояснень потерпілого, відповіді начальника СД ВП №1 ЛРУП № 1 ГУНП капітана поліції Юрія Заблоцького), а також відеозапису зустрічі від 07.02.2023, пояснень начальника відділу поліції №1 Львівського РУП №1 ГУНП, пояснень начальника сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського РУП №1 ГУНП, пояснень заступника начальника відділу поліції начальника сектору кримінальної поліції Червоноградського РВП ГУНП ОСОБА_5 , пояснень заступника начальника відділу поліції начальника слідчого відділу Червоноградського РВП ГУНП ОСОБА_6 , пояснень слідчого відділу Червоноградського РВП ГУНП ОСОБА_7 , інших пояснень.

Апеляційний суд зазначає, що позивач не надав будь-яких доказів, які б спростовували встановлені на підставі означених доказів висновки дисциплінарної комісії про порушення ним вимог частин першої, другої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100.

Окрім цього, у Висновку від 24.03.2023 встановлено, що позивач в порушення вимог пунктів 1, 2 Правил внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних (відокремлених та окремих підрозділів) Головного управління Національної поліції у Львівській області, затверджених наказом ГУНП у Львівській області від 25.11.2022 № 3343, безпідставно та без поважних причин був відсутній на своєму робочому місці більше 3-х годин.

Також за змістом Висновку від 24.03.2023 позивач порушив вимоги частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Порушення наведеної норми, згідно з Висновком від 24.03.2023, полягають у тому, що позивач, будучи опитаним під час проведення службового розслідування, надав недостовірну інформацію, тим самим не сприяв проведенню службового розслідування та такими діями перешкоджав діям дисциплінарної комісії.

Так, у межах службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУНП у Львівській області від 13.03.2023 №897 за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції ГУНП у Львівській області, дисциплінарна комісія отримала пояснення позивача, у яких останній зазначив, що особисто не телефонував гр. ОСОБА_8 . Водночас у довідці про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000206 від 17.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, зазначено, що гр. ОСОБА_8 до своєї заяви долучив диски із аудіозаписами розмов, у ході прослуховування яких встановлено, що позивач чотири рази спілкувався із ОСОБА_8 , з них два рази зі свого телефону і два рази з телефону ОСОБА_9 .

Крім того, дисциплінарною комісією враховано, що упродовж 2022 року позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, зокрема:

- наказом ГУНП від 18.03.2022 № 745 позивача попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни у зв`язку з порушенням вимог ст.ст. 2, 9, 28, 40-1 КПК України та п.п. 2 п. 3 Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 20.05.2020 №405;

- наказом ГУНП від 02.09.2022 № 2472 до позивача застосоване дисциплінарне стягнення - зауваження, у зв`язку з порушенням вимог ст.ст. 2, 9, 28, 40-1 КПК України та п.п. 2 п. 3 Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 20.05.2020 № 405;

- наказом Львівського РУП № 1 ГУНП від 03.10.2022 № 372 до позивача застосоване дисциплінарне стягнення - догана, у зв`язку з порушенням вимог службової дисципліни за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП;

- наказом ГУНП від 27.10.2022 №3068 встановлено порушення позивачем вимог ст.ст. 2, 9, 28, 40-1 КПК України та п.п.2 п.3 Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 20.05.2020 № 405.

У 2023 році позивач продовжував систематично порушувати службову дисципліну та проявляти неналежне відношення до виконання службових обов`язків. Зокрема:

- наказом ГУНП від 27.02.2023 № 726 останнього попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни у зв`язку з порушенням вимог п.п. 1, 2 п. 1 Розділу IV Методичних рекомендації щодо порядку відображення поліцейськими в ІПНП стану дистанційного реагування на заяви і повідомлення про правопорушення або події;

- наказом Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області за № 119 від 06.03.2023 до позивача застосоване дисциплінарне стягнення - догана за порушення Правил внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних (відокремлених та окремих підрозділів) Головного управління Національної поліції у Львівській області, затверджених наказом ГУНП у Львівській області від 25.11.2022 № 3343;

- наказом ГУНП від 21.03.2023 позивача попереджено про неповну службову відповідність у зв`язку з грубим порушення службової дисципліни, зокрема основних обов`язків поліцейського.

Зазначені обставини враховані дисциплінарною комісією, як такі, що свідчать про небажання позивача виправляти допущені раніше недоліки у службовій діяльності, належно виконувати свої функціональні обов`язки, дотримуватись вимог чинного законодавства у службовій діяльності, а також демонструють особисту недисциплінованість останнього.

Щодо твердження апелянта про порушення процедури під час застосування дисциплінарних стягнень, слід зазначити, що вказані стягнення не були оскаржені позивачем і відповідно не були скасовані у встановленому порядку, а тому є чинними.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивача обґрунтовано притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади спірним наказом.

Верховний Суд в постанові від 02.10.2018 у справі № 815/4463/17 зазначив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги.

Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Також, колегія суддів звертає увагу, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96).

Також немає підстав вважати, що відповідач необґрунтовано обрав крайній захід дисциплінарного впливу на позивача, оскільки Дисциплінарний статут не визначає конкретних видів дисциплінарних проступків, яким мають відповідати ті чи інші види дисциплінарних стягнень, тобто обрання відповідного виду стягнення належить до дискреційних повноважень ГУНП в області. Так вибір одного із видів дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень органу, що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що дисциплінарним проступком визнається протиправне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність), тобто невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків при здійсненні повноважень, передбачених Конституцією України та Законами України, статутом, наказами керівника (установи) та іншими організаційно-розпорядчими документами, перевищення наданих повноважень, порушення обмежень, пов`язаних з проходженням служби, а також вчинок, що суперечить вимогам нормативних актів щодо професійної етики та поведінки.

Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. Вина може виступати як умисел чи необережність. Характерні ознаки умислу: усвідомлення працівником суспільної шкідливості своєї поведінки; передбачення негативних наслідків такої поведінки; бажання настання шкідливих наслідків у результаті своєї поведінки або свідоме допущення їх. Залежно від характеру вольового ставлення особи до суспільно-шкідливих наслідків свого діяння визначають два види умислу: прямий - коли працівник, передбачаючи суспільно шкідливі наслідки своєї дії чи бездіяльності, бажає їх настання; побічний - коли працівник, передбачаючи суспільно шкідливі наслідки своєї дії чи бездіяльності, прямо не бажає їх, але свідомо допускає їх настання.

Проте, необережність характеризується тим, що працівник, який вчинив дисциплінарний проступок, передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї поведінки, але легковажно розраховував на їх відвернення або не передбачав можливість таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити. Необережність виявляється зазвичай як недбалість.

Отже, незалежно від форми вини обов`язковим її елементом є усвідомлення особою протиправності свого діяння. Форма вини впливає на ступінь тяжкості вчиненого проступку. Тобто дисциплінарний проступок, вчинений з необережності, вважається менш тяжким, ніж вчинений умисно. А від цього, своєю чергою, має залежати й вид дисциплінарного стягнення.

За приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином, при наданні оцінки правомірності порядку накладення на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити з наявності всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Отже, з врахуванням встановлених вище обставин, підстав вважати обраний вид стягнення непропорційним дисциплінарному проступку, вчиненому позивачем, у апеляційного суду також немає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані накази є правомірними, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади, а відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 січня 2020 року справа № 807/231/17, від 28 листопада 2019 року справа № 120/860/19а, від 04 грудня 2019 у справа № 824/355/17-а.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі №380/7340/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді В. В. Гуляк
Р. Й. Коваль
Повний текст судового рішення складено 03.04.2024