Справа № 140/32962/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/32962/23 пров. № А/857/3303/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року, головуючий суддя Димарчук Т.М., ухвалене у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУНП у Волинській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати п.1 наказу від 16.10.2023 року №2385/в "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Луцького РУП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією"; визнати протиправним та скасувати наказ від 17.10.2023 року №400 о/с "По особовому складу"; поновити його на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області; стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 18.10.2023 року по день поновлення на посаді.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що висновки оскаржуваних наказів та службового розслідування не відповідають фактичним обставинам. Так, його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» у частині недотримання Присяги поліцейського, однак в матеріалах службового розслідування та в оскаржуваному наказі відсутнє обґрунтування, в чому полягає порушення Присяги.

Позивач заперечував факт перебування у стані алкогольного сп`яніння під час несення служби. Близько 12.00 год. до приміщення Луцького РУП ГУНП у Волинській області зайшли працівники Волинського управління ДВБ НПУ та почали здійснювати перевірку несення служби добовим нарядом. Під час перевірки було здійснено освідування добових нарядів Луцького РУП, зокрема і його. За результатами перевірки за допомогою газоаналізатора «Drager», його результат виявився позитивний. Скільки проміле не пам`ятає.

Водночас зазначав, що будь-яких алкогольних напоїв 15.10.2023 року він не вживав, у стані алкогольного сп`яніння не перебував. Вранці 15.10.2023 року, будучи на службі, у зв`язку з поганим самопочуттям (високим артеріальним тиском) випив ліки від тиску «Барбовал краплі» (20-30 крапель). Невдовзі після цього працівники Волинського управління ДВБ НПУ та почали здійснювати перевірку несення служби добовим нарядом, який і зафіксував позитивний результат алкотесту.

Позивач вказував, що помилкові результати алкотесту обумовлені виключно обставинами вживання ним спиртовмісного лікарського препарату Барбовал, а дисциплінарною комісією ототожнено поняття алкогольного сп`яніння, тобто фізіологічного стану організму, пов`язаного з наявністю дози алкоголю у крові зі станом наявності фіксованого алкоголю в ротоглотці особи.

Також зауважив, що опитувані під час службового розслідування свідки пояснили, що під час спілкування з ним будь-яких ознак алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, запаху алкоголю з порожнини рота та ін.) у нього виявлено не було.

З цих підстав позивач вважав, що висновки про вчинення ним дисциплінарного проступку ґрунтуються лише на припущеннях, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що зазначались ним у поданому адміністративному позові, однак судом попередньої інстанції не взято до уваги при прийнятті оскарженого рішення.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 з 06.08.2010 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 року по 17.10.2023 року - в Національній поліції України, в тому числі ГУНП у Волинській області, де працював на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області.

З матеріалів справи видно, що 15.10.2023 року о 12.30 год. працівниками Волинського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - ДВБ НПУ) в Луцькому районному управлінні поліції ГУНП у Волинській області проведено раптову перевірку несення служби добовими нарядами.

В ході перевірки встановлено, що старший інспектор - черговий чергової частини відділу моніторингу Луцького районного управління (далі Луцький РУП) поліції ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_1 15.10.2023 року та інспектор черговий чергової частини відділу моніторингу Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області лейтенант поліції ОСОБА_2 , перебуваючи в складі добового наряду чергової частини відділу моніторингу Луцького РУП, знаходились на службі в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчать результати огляду з використанням газоаналізатору для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest 7510 OIML». Зокрема, результат тестування ОСОБА_1 - 0,80%о (проміле).

Керівництвом Луцького РУП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було знято зі складу добового наряду, замінено іншими працівниками управління та відсторонено від виконання службових обов`язків. У вказаних поліцейських вилучено службові посвідчення, спеціальні нагрудні знаки. Табельну вогнепальну зброю вищезазначених працівників було здано до кімнати зберігання зброї Луцького РУП.

Відомості про дану надзвичайну подію за участю поліцейських Луцького РУП зареєстровані в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі СО) ГУНП у Волинській області від 15.10.2023за № 1524.

В ході виїзду в Луцьке РУП працівників управління головної інспекції ГУНП у Волинській було встановлено, що ОСОБА_1 , з його слів, у вечірній час доби 14.10.2023 року за місцем проживання самостійно вживав алкогольні напої - пиво у кількості 2 літрів та вранці 15.10.2023 року заступив для несення служби в склад добового наряду чергової частини відділу моніторингу Луцького РУП.

В ході спілкування працівників управління головної інспекції (далі УГІ) з капітаном поліції ОСОБА_1 о 14.23 год. 15.10.2023 року, в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (характерний запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна окраса (колір) шкіри, нечітка вимова слів), за результатами повторного освідування на стан сп`яніння з використанням газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю Alcotest «Drager» 6820 (свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 0310 083 23 від 28.03.2023 року, чинне до 28.03.2024 року) о 14.23 15.10.2023 року у капітана поліції ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння - 0,40 %о (проміле) (тест № 265 від 15.10.2023 року, акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів № 21164 від 15.10.2023 року).

Відповідно, було складено акт перебування поліцейського на робочому місці в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 15.10.2023 року №21163.

На підставі рапорта начальника УГІ ГУНП у Волинській області від 16.10.2023 року, наказом начальника ГУНП у Волинській області від 16.10.2023 року №1068 за цим фактом призначено службове розслідування; на період проведення службового розслідування ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків.

З висновку службового розслідування вбачається, що дисциплінарна комісія, розглянувши матеріали службового розслідування, встановила, що у діях ОСОБА_1 наявні порушення службової та виконавської дисципліни (порушення законодавства, відомчих нормативних актів та наказів керівництва), що виразилось у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння в добовому наряді під час несення служби, а саме в черговій частині відділу моніторингу Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, що мало місце 15.10.2023 року, з вогнепальною зброєю в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022. Дисциплінарна комісія рекомендувала застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

При цьому, опитаний в ході проведення службового розслідування капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, що 15.10.2023 року, згідно затвердженого графіка, він заступив на добове чергування старшим інспектором-черговим чергової частини відділу моніторингу Луцького РУП ГУНП у Волинській області. Напередодні у вечірній час 14.10.2023 року, перебуваючи поза службою за місцем проживання, самостійно вживав алкогольні напої, а саме пиво в кількості 2 літри. Заступаючи на службу, відповідальним від керівництва Луцького РУП ОСОБА_3 було проведено інструктаж. На момент заступання в наряд, почував себе чудово. Про те, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння не відчував. В подальшому, отримавши зброю, приступив до виконання своїх посадових обов`язків. Близько 12.00 до приміщення Луцького РУП ГУНП у Волинській області зайшли працівники Волинського управління ДВБ НПУ та почали здійснювати перевірку несення служби добовим нарядом. В ході якої, було здійснено освідування добових нарядів Луцького РУП, зокрема і його. За результатами перевірки його за допомогою газоаналізатора «Drager», результат виявився позитивний. Скільки проміле не пам`ятає. Працівникам Волинського управління ДВБ НПУ повідомив, що вживав алкогольні напої у вечірню пору 14.10.2023. У подальшому, керівництвом ГУНП у Волинській області було оголошено сигнал «Навчальна тривога». В подальшому, ним було здано табельну вогнепальну зброю після чого чекав приїзду працівників УГІ, які в приміщенні світлиці повторно провели огляд на стан сп`яніння, результат, який він пам`ятає 0, 4 проміле.

Висновок службового розслідування 16.10.2023 року затверджено начальником ГУНП у Волинській області.

На підставі висновку службового розслідування пунктом 1 наказу ГУНП у Волинській області від 16.10.2023 року №2385/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Луцького РУП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією», за порушення службової дисципліни, вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції, невиконання обов`язків поліцейського встановлених пунктами 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 23, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктами 1, 2, 4, 6, 13, 14 частини 3 статті 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, посадових інструкцій, керівних вказівок Національної поліції України та ГУНП у Волинській області, щодо дотримання законності та службової дисципліни, порушенні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, текст якої закріплено в статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», та виразилося у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння в добовому наряді під час несення служби, а саме в черговій частині відділу моніторингу Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, що мало місце 15.10.2023 року, з вогнепальною зброєю в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, до старшого інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 (0109065) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП у Волинській області №400 о/с від 17.10.2023 «По особовому складу» капітана поліції ОСОБА_1 старшого інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, звільнено зі служби в поліції за п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 з 17.10.2023 року.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що зібрані в ході проведення службового розслідування матеріали вказують на те, що позивач 15.10.2023 року перебував на службі в стані алкогольного сп`яніння з вогнепальною зброєю в умовах воєнного стану, що у встановлений спосіб спростовано ним не було.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями статті 19 вказаного Закону також передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Як передбачено статтею 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1 частини третьої); знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (пункт 2 частини третьої); утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з положеннями статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Закону №2337-УІІІ дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Стаття 13 Закону №2337-УІІІ передбачає, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження;

догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Зміст положень Дисциплінарного статуту ОВС свідчить про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

Водночас підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни.

Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

У цій справі підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції був висновок відповідача про перебування позивача на службі в нетверезому стані.

Чинним законодавством не визначено характеру та обсягу доказів, якими може підтверджуватися факт перебування особи на службі (на роботі) в стані алкогольного сп`яніння, а тому під час підтвердження або спростування таких обставин необхідно застосовувати загальні положення КАС України, що регулюють порядок надання доказів і розкривають поняття їхньої належності, достатності, допустимості.

Нетверезий стан працівника або особи, яка проходить публічну службу, може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.

Аналогічний висновок був висловлений у постановах Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року в справі №806/2272/16, від 07 листопада 2019 року в справі №826/1610/18.

До спірних правовідносини не застосовуються норми Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, оскільки вона визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, однак не застосовується для процедури огляду працівників на стан алкогольного сп`яніння.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 травня 2020 року у справі №819/1394/17.

Згідно з частиною першою ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд звертає увагу, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

При цьому, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Отже, службовим розслідуванням має бути встановлено, зокрема наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) воно було призначено.

Водночас суд повинен дослідити чи відповідають висновки службового розслідування меті та підставам його призначення, і чи дійсно в ході проведення службового розслідування підтвердилися відомості, які стали підставою для його призначення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що результати алкотестеру Drager 6820 в даній справі не є належним та допустимим доказом, оскільки його використання при освідуванні проведено з порушенням встановленої процедури використання спеціальних технічних засобів вимірювальної техніки, оскільки позивач в розумінні законодавчих вимог не був водієм чи іншим учасником дорожнього руху.

Попри це, позивач в межах службового розслідування надавав пояснення відповідно до яких він алкоголю не вживав, а лише прийняв ліки, які прописав лікар від тиску «Барбовал краплі», та містить в своєму складі «Етанол».

Відповідно до довідки КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради від 24.10.2023 року вживання спиртовмісних лікарських засобів безпосередньо перед дослідженням може привести до похибки результатів дослідження повітря, що видихається на вміст алкоголю, за рахунок алкоголю, що адсорбувався на слизовій оболонці рото глотки. Показник проміле алкоголю у видихуваному повітрі може значно відрізнятись у різних людей.

З матеріалів справи слідує, що опитувані під час службового розслідування свідки пояснили, що під час спілкування з ним будь-яких ознак алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, запаху алкоголю з порожнини рота та ін.) у нього виявлено не було.

Матеріалами справи не підтверджено, що позивачу пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Крім того, акт про появу позивача на роботі у стані алкогольного сп`яніння відповідач не складав, огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проводив.

Таким чином, зібраними доказами у справі не доведено факт перебування позивача на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи вищенаведене, відповідачем не доведено факт перебування позивача на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, та правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наслідками проведеного службового розслідування, тому оскаржені накази від 16.10.2023 року №2385/в "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Луцького РУП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією" та від 17.10.2023 року №400 о/с "По особовому складу" в частині звільнення позивача зі служби є протиправними та підлягають скасуванню, а позивач підлягає поновленню на займаній посаді старший інспектор - черговий чергової частини відділу моніторингу Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області з дати, наступної після звільнення, тобто з 18.10.2023 року.

Крім цього, у відповідності до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» передбачено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

У відповідності до п.5 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п. 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до довідки про доходи від 31.10.2023 року №207, загальна сума доходу ОСОБА_1 за останні два календарні місяці, що передували місяцю звільнення становить 64 815,14 грн., загальна кількість календарних днів - 61.

Відтак середньоденний заробіток позивача становить 1 062,54 грн.

Таким чином, втрачений заробіток за час вимушеного прогулу становить 188 069 грн. 58 коп. (1 062 грн. 54 коп. х 170 календарних днів вимушеного прогулу), який слід стягнути з ГУНП у Волинській області.

Також суд враховує, що у відповідності до ст. 371 КАС України постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №140/32962/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Головного управління Національної поліції у Волинській області від 16.10.2023 року №2385/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Луцького РУП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 17.10.2023 року №400 о/с "По особовому складу".

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області з 18 жовтня 2023 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.10.2023 року по 04.04.2024 року в розмірі 188 069 (сто вісімдесят вісім тисяч шістдесят дев`ять) гривень 58 коп.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області та стягнення середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич