Справа № 240/5121/23
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/5121/23
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно із ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, в розмірі 70% заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2 на підставі довідок Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно із ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, в розмірі 70% заробітної плати ОСОБА_2 на підставі довідок Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023 та виплачувати ОСОБА_1 щомісячно пенсію у зв`язку з втратою годувальника у вказаному розмірі, починаючи з 30.01.2023, без обмеження граничного розміру, з врахуванням виплачених коштів.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 05.01.2005 вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_2 . Після отримання відповіді на заяву, 19.09.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі №240/22040/22 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.06.2022, врахувавши при цьому її право на надання інформації про умови призначення усіх видів пенсій, на які вона має право та роз`яснення можливості оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" так і за Законом України "Про державну службу".

30.01.2023 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, в розмірі 70% заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2 на підставі довідок Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023. ГУ ПФУ в Житомирській області відмовило у задоволенні заяви про призначення пенсії по втраті годувальника. Вказана відмова слугувала підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

02.05.2023 на адресу суду від відповідача ГУ ПФУ в Житомирській області надійшли клопотання про залучення до участі у справі другого відповідача вх. №31744/24 та відзив на адміністративний позов вх. №31742/23, в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування відзиву зазначає, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), яким визначено право на призначення пенсій відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХП (далі - Закон №3723-ХІІ).

Статтею 90 Закону №889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсії в разі втрати годувальника, а також пенсії за віком особам, які мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як передбачено статтею 90 Закону №889-VIII.

Враховуючи вищевикладене, права на перехід на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач немає, оскільки пенсія в разі втрати годувальника за нормами Закону №889-VIII не передбачена.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації, та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №3723-ХІІ.

12.05.2023 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача вх. №34302/23.

24.05.2023 ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду клопотання позивача та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залучення для участі у справі другого відповідача - задоволено. Залучено Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві до участі у справі №240/5121/23 як другого відповідача.

31.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог вх. №38176/23, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно зі ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, в розмірі 70% заробітної плати померлого годувальника - ОСОБА_2 на підставі довідок Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023;

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 03.02.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно зі ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, в розмірі 70% заробітної плати померлого годувальника - ОСОБА_2 на підставі довідок Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно з ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, в розмірі 70% заробітної плати ОСОБА_2 на підставі довідок Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023 та виплачувати ОСОБА_1 щомісячно, пенсію у зв`язку з втратою годувальника у вказаному розмірі, починаючи з 30.01.2023, з врахуванням виплачених коштів.

Крім того, 31.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив ГУ ПФУ в Житомирській області вх. №38175/23, відповідно до змісту якої позивач вважає доводи відзиву необґрунтованими та безпідставними. Дії ГУ ПФУ в Житомирській області такими, що порушують права позивача на належне пенсійне забезпечення. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві з урахуванням поданих уточнень.

18.07.2023 на адресу суду від відповідача ГУ ПФУ в м.Києві надійшов відзив на адміністративний позов вх. №49222/23, в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування відзиву зазначає, що 30.01.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою №1465 щодо переходу з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу». ОСОБА_1 в заяві прописала про те, щоб перевести на пенсію по втраті годувальника в розмірі 70% заробітної плати ОСОБА_2 на підставі довідки Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023. Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві з урахуванням принципу екстериторіальності, розглянуто заяву ОСОБА_1 від 30.01.2023 №1465 та прийнято рішення від 03.02.2023 №04 про відмову у переведенні на пенсію по втраті годувальника.

Так, померлий годувальник ОСОБА_2 знаходився на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області з 28.10.2012 та отримував пенсію за вiкoм згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 08.12.2015 згідно заяви померлого ОСОБА_2 було проведено перехід на довічне грошове утримання, з урахуванням стажу 43 роки 10 місяців (з них 36 років 10 місяців - суддівський стаж).

Тобто на момент смерті гр. ОСОБА_2 отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а не пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідач зазначає, що позивач просить призначити та перевести її на пенсію по втраті годувальника з урахуванням підвищень розміру заробітної плати державним службовцям відповідно до довідки Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023 з посиланням на ст.37-1 Закону України «Про державну службу», якою було передбачено право на перерахунок пенсії державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати раніше призначених пенсій. Відповідач вважає, що в даному випадку має місце спір щодо права позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, а не права на пенсійне забезпечення державного службовця за Законом України «Про державну службу».

До того ж, зі змісту положень ст.37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника.

Оскільки, пенсія у зв`язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника, то як попередній вид пенсії слід розуміти саме пенсію, яку отримував на день смерті годувальник.

Тим більш довідки Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023 видані про заробітну плату гр. ОСОБА_2 , яку він за життя не отримував та перерахунок пенсії на їх підставі не здійсненний на момент смерті.

Чинним законодавством не передбачено перерахунок розміру пенсії померлим особам.

02.08.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив ГУ ПФУ в м.Києві вх. №52691/23, відповідно до змісту якої позивач вважає доводи відзиву необґрунтованими та безпідставними, а дії ГУ ПФУ в м.Києві такими, що порушують права позивача на належне пенсійне забезпечення. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві з урахуванням поданих 31.05.2023 уточнень.

20.02.2024 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення за вх. №10593/24 відповідно до яких позивач просить врахувати під час розгляду справи судову практику, викладену у постанові Верховного Суду від 07.11.2023 у справі №420/9478/21.

У період з 01.01.2024 до 19.01.2024 включно, та з 19.02.2024 до 08.03.2024 суддя Гурін Д.М. перебував у щорічній відпустці.

Згідно з положеннями частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.01.2005 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 був суддею у відставці і отримував щомісячне довічне утримання судді, призначене на підставі Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій та статус суддів».

20.06.2022 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою, в якій просила перевести її на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 , яке він отримував на момент смерті в сумі 187288,20 грн.

ГУ ПФУ в Житомирській області листом від 29.06.2022 №16110-14104/С-02/8-0600/22 роз`яснило, що Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено призначення членам сім`ї померлого судді у відставці пенсій у разі втрати годувальника, з урахуванням суддівської винагороди померлого годувальника.

Не погоджуючись із діями ГУ ПФУ в Житомирській області, позивач звернулася до суду з позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неналежного розгляду питання ОСОБА_1 щодо оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, що було викладене у заяві останньої від 20.06.2022. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.06.2022, врахувавши при цьому її право на надання інформації про умови призначення усіх видів пенсій, на які вона має право та роз`яснення можливості оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" так і за Законом України "Про державну службу". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

30.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою та доданими документами про призначення їй пенсії по втраті годувальника на підставі ст.37 Закону №3723-ХІІ в розмірі 70% заробітної плати померлого годувальника - ОСОБА_2 , на підставі довідки Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/72023 та довідки від 30.01.2023 №03-23/21/2023 (а.с.33-34).

Після реєстрації заяви ОСОБА_1 та сканування копій документів засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ в м.Києві за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 03.02.2023 №04 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав (а.с.69).

Листом від 06.02.2023 №0600-0207-8/16373 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що за результатом розгляду заяви від 30.01.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві було прийнято рішення від 03.02.2023 №04 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав (а.с.35-36).

Позивач, вважаючи відмову та дії відповідачів протиправними та необґрунтованими, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

За приписами ч.1 ст.36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (п.1 ч.2 ст.36 Закону №1058-IV).

Частина 1 статті 37 Закону №1058-IV встановлює, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

За визначенням, що міститься у ст.1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Вказаний перелік видів пенсійних виплат є вичерпним.

Так, питання призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника врегульовано лише нормами Закону №1058-IV, а розмір такої пенсії обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника.

Довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого національного законодавства, а призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про статус суддів" та Законом України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", при цьому, вказаними актами чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді.

Отже, питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не врегульовано вказаними Законами.

В той же час, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо неможливості обчислення пенсії позивача по втраті годувальника за приписами Закону №3723-XII, з огляду на наступне.

Приписами ч.10 ст.37 Закону №3723-XII у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Так, Закон №3723-XII втратив чинність на підставі Закону №889-VIII за винятком статті 37 Закону №3723-XII, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону №889-VIII.

Згідно із пунктами 10 і 12, 13 розділу 11 Закону №889-VIII державні службовці, які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог ст.31 Закону №3723-XII зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

Частини 1, 13, 14 ст.37 Закону №3723-XII встановлюють, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених ч.10 цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Отже, за наявності умов, передбачених Законом України "Про державну службу", стажу державної служби у особи, на утриманні якого перебувала особа, остання має право на таку пенсію.

Верховний Суд у постановах від 09.11.2018 у справі №236/3193/16-а та від 31.05.2021 у справі №569/10026/16-а, від 21.12.2021 у справі №440/7341/20, вказав, що дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону №889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника. За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до ст.37 Закону №3723-XII.

Можливість застосування такого підходу підтверджена правовими висновками Верховного Суду у справах щодо членів сім`ї померлого судді, які бажають отримувати пенсію за втратою годувальника, зокрема: від 25.05.2022 у справі №409/2218/17, від 01.06.2022 № 420/9478/21.

Крім того, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника особам, які були на його утриманні до отримання права на вихід на відповідну пенсію годувальником, законодавець пов`язує з наявністю у померлого стажу державної служби не менше 10 років та факту непрацездатності утриманця.

Судом встановлено, що чоловік позивача, як на момент призначення довічного грошового утримання, так і на момент смерті мав більше 20 років стажу роботи на посадах віднесених до державної служби, тобто мав право на одержання пенсії державних службовців відповідно до частини 1 статті 37 Закону №3723-XII, а тому позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону №3723-XII.

Відтак, зважаючи на вказані норми та правові висновки Верховного Суду, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у можливості переходу їй на пенсію по втраті годувальника на умовах статті 37 Закону №3723-XII.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладені обставини справи, судом встановлено порушення відповідачем критеріїв, зазначених у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час судового розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели належними засобами доказування правомірність відмови позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України наведено перелік рішень, які суд може прийняти у разі задоволення позову.

Із змісту вказаних норм видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені в ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України та протиправність відмови позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд у цій справі вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області призначити позивачу з 30.01.2023 пенсію по втраті годувальника на підставі Закону №3723-ХІІ у розмірі 70% заробітку померлого чоловіка ОСОБА_2 , який зазначений у довідках від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023, виданих Житомирським апеляційним судом та здійснити виплату пенсії, із врахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію без обмеження її граничним розміром, суд зазначає, що спірні правовідносини, які є предметом судового розгляду в даній справі, виникли у зв`язку із відмовою у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, а не через обмеження пенсії її граничним розміром.

Відтак, така позовна вимога, заявлена у той час коли спірні правовідносини щодо обмеження пенсії граничним розміром ще не виникли, а судовому захисту підлягає тільки порушене право. При цьому, у суду відсутні об`єктивні підстави вважати, що у суб`єкта владних повноважень є намір недотримуватись закону та порушити право позивача у частині невірного зазначення розміру пенсії. З огляду на наведене, суд відмовляє у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, тому суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 03.02.2023 №04 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно з ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 70% заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2 на підставі довідок Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" з 30.01.2023 в розмірі 70% розміру заробітної плати ОСОБА_2 , обчисленої на підставі довідок Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023, з врахуванням раніше виплачених коштів.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін