Справа № 420/2017/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2017/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа: Пенсійний фонд України про визнання протиправною відмови та зобов`язання видати посвідчення особи з інвалідністю,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа: Пенсійний фонд України, в якому позивач просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у оформленні та видачі ОСОБА_1 посвідчення з інвалідності як одержувачу державної соціальної допомоги;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю 2 групи безстроково за загальним захворюванням, який одержує державну соціальну допомогу (щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.11.2023 позивач звернувся до пенсійного органу для одержання посвідчення з інвалідності, проте йому було відмовлено з посиланням на те, що він не є пенсіонером, а отримую довічне грошове утримання судді та що таким особам як він не передбачено видача такого документа і запропоновано за телефоном звернутися на гарячу лінію ПФУ. Також було повідомлено, що у його документах у ПФ зроблена помітка, що він є інвалідом 2 групи.

28.11.2023 через вебпортал ПФУ позивач знову звернувся до ПФУ з клопотанням про видачу такого документа.

У електронній відповіді від 25.12.2023 ПФУ повідомив, що виготовлення одержувачем щомісячного довічного грошового утримання пенсійного посвідчення нормативно-правовими актами не передбачено та що відповідно до ст.4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» №875-XII від 21.03.1991 з наступними змінами (далі - Закон №875-ХІІ), пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» №2109-111 від 16.11.2000 з наступними змінами (далі - Закон №2109-111), «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» №1727-ГУ від 18.05.2004 (далі - Закон №1727-ІУ) або відповідна довідка, що видаються, структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах, тощо.

Відповідач у відповіді від 16.01.2024. повідомив, що оскільки позивач отримує довічне утримання суддів відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів, яким не передбачено виготовлення паперового пенсійного посвідчення, тому у Головного управління відсутні підстави для його замовлення.

Позивач вважає, що у цій справі застосуванню підлягають норми Порядку оформлення, видачі, обліку та зберігання посвідчень для осіб, які одержують державну соціальну допомогу відповідно до Законів №№2109-ІІІ та 1727-ІУ, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України за №35 від 11.01.2019.

Отже, у даному випадку підлягають застосуванню подібні правовідносини (аналогія закону), що врегульовані Порядком оформлення, видачі, обліку та зберігання посвідчень для осіб, які одержують державну соціальну допомогу відповідно до Законів №№2109-ІІІ та 1727-IV, Наказом Міністерства соціальної політики України за №35 від 11.01.2019, оскільки предмет регулювання цих відносин є схожими, а ПФУ безпідставно, тривалий час не врегулював питання правового статусу суддів у відставці, що стали інвалідами та яким саме цей орган призначає і виплачує державну соціальну допомогу, відмовляється від вчинення таких дій, перекладає цей обов`язок на структурні підрозділи Міністерства соціальної політики України у яких судді у відставці не перебувають на обліку, а тому за законодавством України позбавлені можливості видавати суддям (інвалідам) у відставці відповідні посвідчення.

Обраний мною спосіб захисту порушеного права є належним і допустимим захистом моїх прав та є визнання протиправною відмову відповідача та зобов`язання його оформити та видати мені посвідчення особи з інвалідністю з дотриманням вимог пенсійного законодавства та Порядку оформлення, видачі, обліку та зберігання посвідчень для осіб, які одержують державну соціальну допомогу відповідно до Законів №№2109-ІІІ та 1727-1V, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України за №35 від 11.01.2019.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 22.01.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

01.02.2024 року за вхід.№ЕП/2061/24 надійшло клопотання про долучення додаткових доказів: копія листа Ради суддів України від 24.01.2024 року №9рс-360/2; копія листа Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси від 30.01.2024 р. №18-04-02/654.

05.02.2024 року за вхід.№5035/24 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки позивач отримує щомісячне довічне утримання суддів відповідно до Закону №1402, яким не передбачено виготовлення паперового пенсійного посвідчення, тому у Головного управління відсутні підстави для його замовлення.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію «дитина з інвалідністю» (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату). Порядок оформлення та видачі відповідних посвідчень, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Верховний Суд в постанові від 29.09.2020 у справі №263/14242/17 зазначив, що аналіз статті 19 Конституції України дає змогу дійти висновку, що діяльності органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволеного лише - те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

05.02.2024 року за вхід.№ЕП/2199/24 надійшла відповідь на відзив, в якій наголошено на тому, що основним нормативно - правовим актом України щодо захисту прав інвалідів є Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» №875-ХІІ від 21.03.1991 з наступними змінами.

У порушення цих вимог Закону відповідач та третя особа ПФУ як органи виконавчої влади не вчинили жодних дій щодо унормування питання про видачу суддям у відставці, що стали інвалідами під час отримання щомісячного довічного грошового утримання посвідчення з інвалідності з метою захисту їх соціальних прав.

Згідно ч. 4 ст. 46 Конституції України соціальні виплати в Україні здійснюються у вигляді пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги.

Про призначення та виплату таких соціальних виплат законодавство України передбачає і видачу таким особам певного документу і лише стосовно суддів України у відставці, що отримують щомісячне довічне грошове утримання судді, видача такого документа органами Пенсійного Фонду не передбачено, що на мій погляд є дискримінацією стосовно суддів інвалідів у відставці.

Посилання відповідача на те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено виготовлення паперового пенсійного посвідчення є помилковим, оскільки цей закон регулює інші питання, а не соціальний захист суддів у відставці.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 13.12.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

08.11.2023 рішенням Центральної міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (далі-МСЕК) позивачу була встановлена 2 група інвалідності безстроково за загальним захворюванням та 13.11.2023 видана довідка серії 12 ААГ №838700.

28.11.2023 року позивач звернувся через вебпортал із заявою №ВЕБ-28000-Ф-С-23-282436 до Пенсійного фонду України щодо видачі посвідчення особи з інвалідністю.

Листом №48205-50913/П-05/8-2800/23 від 25.12.2023 року Пенсійним фондом України надано відповідь в якій наголошено на відсутності підстав для видачі посвідчення особи з інвалідністю. Разом з цим, роз`яснено, що відповідно до ст. 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію «дитина з інвалідністю» (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату). Порядок оформлення та видачі відповідних посвідчень, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

02.01.2024 року позивач звернувся через вебпортал із заявою №ВЕБ-15001-Ф-С-24-000704 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо видачі посвідчення з інвалідності як одержувачу державної соціальної допомоги.

Листом №1915-273/П-02/8-1500/24 від 16.01.2024 року ГУ ПФУ в Одеській області повідомлено, що позивач отримує щомісячне довічне утримання суддів відповідно до Закону №1402, яким не передбачено виготовлення паперового пенсійного посвідчення, тому у Головного управління відсутні підстави для його замовлення.

15.01.2024 року комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-соціальної допомоги №2» Одеської міської ради ОСОБА_1 видано Висновок №2 (форма первинної облікової документації №080-4/о) про наявність порушення функцій організму через які невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

24.01.2024 р. листом №9рс-360/2 Ради суддів України рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до компетентних органів для отримання довідки.

30.01.2024 року листом №18-4-02/657 Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси роз`яснено позивачу порядок отримання довідки за постановою КМУ №946 від 21.09.2015 р.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч. 3 ст. 4 Закону №1058-ІУ).

Саме цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФ та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Відповідно до ст. 9 даного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 1 Закону №1058-ІУ пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 цього ж Закону особам, яким призначено пенсію, органи ПФ видають пенсійні посвідчення. Порядок видачі, зразок та форма пенсійного посвідчення затверджуються правлінням ПФ. Постановою правління ПФУ за № 26-1 від 03.11.2017 затверджено Порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії (далі Порядок).

Відповідно до п. 2 розділу І Порядку пенсійні посвідчення виготовляються на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення (додаток 1) особи, якій призначено пенсію, що подається до територіального органу ПФУ за місцем перебування особи на обліку як одержувача пенсії. Згідно з п. 1 розділу II Порядку виготовлення пенсійних посвідчень здійснюється на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення та, серед іншого, таких відомостей: виду пенсії (за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника, за вислугу років); групи, підгрупи, причини інвалідності із зазначенням у відповідних випадках нозологічних форм захворювань.

Пенсійне посвідчення виготовляється на ім`я особи, якій призначено пенсію (п. 2 розділу 2 Порядку). Відомості про групу, підгрупу, причину інвалідності та строк, на який встановлено інвалідність, зазначаються в посвідченні незалежно від виду призначеної пенсії (п. 3 розділу 2 Порядку).

Відповідно до п. 1 розділу VI пенсійне посвідчення видається особі, якій призначено пенсію, особисто або їх законному представнику у разі пред`явлення документів, що дають змогу територіальному органу ПФ (банку) ідентифікувати одержувача пенсій та його законного представника, а також документів, що підтверджують статус законного представника (відповідне посвідчення, свідоцтво про народження, рішення суду тощо), та додатково у разі, якщо законний представник є резидентом, - документів, виданих відповідними контролюючими органами, що засвідчують його реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Згідно п. 2 розділу І Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 03.11.2017 № 26-1, пенсійні посвідчення виготовляються у паперовій формі згідно зі зразком та описом бланка пенсійного посвідчення, наведеними у додатку 2 до цього Порядку, або у вигляді платіжної картки, яка одночасно є пенсійним посвідченням, містить графічну та електронну інформацію про власника, ключі кваліфікованого електронного підпису (далі - електронне пенсійне посвідчення).

Відповідно до п. 2, 3 розділу ІІ Порядку № 26-1 пенсійне посвідчення виготовляється на ім`я особи, якій призначено пенсію. Відомості про групу, підгрупу, причину інвалідності та строк, на який встановлено інвалідність, зазначаються в посвідченні незалежно від виду призначеної пенсії.

В абз. 4 п. 3 р. ІІ Порядку № 26-1 зазначені скорочення назв причин інвалідності, які використовуються у пенсійних посвідченнях.

Згідно додатку 1 Порядку № 26-1 бланк пенсійного посвідчення (далі - посвідчення) має вигляд прямокутного аркуша паперу із закругленими кутами. Посвідчення друкується на захищеному папері способом офсетного та високого друку з включеннями у вигляді крапок, які світяться під дією ультрафіолетового проміння жовтим та синім кольорами. Посвідчення має два чистих поля розміром: 35,0 х 50,0 мм - для ідентифікації власника посвідчення; 15,0 х 30,0 мм - для розміщення ідентифікаційного штрих-коду власника посвідчення. Посвідчення має шестизначну нумерацію, виконану захисною фарбою чорного кольору, яка набуває під дією ультрафіолетового проміння оранжевого свічення.

Враховуючи аналіз норм Закону №1058-IV, Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенси, затвердженого постановою правління ПФУ за №26-1 від 03.11.2017, пенсійні посвідчення виготовляються та видаються особі, якій призначено пенсію.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.12.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Оскільки, позивач отримує щомісячне довічне утримання суддів відповідно до Закону №1402, яким не передбачено виготовлення паперового пенсійного посвідчення, тому у Головного управління відсутні підстави для його видачі.

Разом з цим, у позовних вимог зазначено про зобов`язання відповідача видати посвідчення особи з інвалідністю 2 групи безстроково за загальним захворюванням, який одержує державну соціальну допомогу (щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці).

Наказом Міністерства соціальної політики України за №35 від 11.01.2019 затверджено Порядок оформлення, видачі, обліку та зберігання посвідчень для осіб, які одержують державну соціальну допомогу відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» (далі Порядок № 35).

Цей Порядок визначає механізм оформлення, видачі, обліку та зберігання посвідчень для осіб, які одержують державну соціальну допомогу відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю».

Посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» (далі - посвідчення), є документом, що підтверджує призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства та дитині з інвалідністю відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»; державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» (далі - державна соціальна допомога) (пункт 2 розділу І Порядку №35).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №35 посвідчення оформлюються та видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем перебування особи на обліку як одержувача державної соціальної допомоги.

Посвідчення оформлюється на ім`я особи з інвалідністю з дитинства, дитини з інвалідністю, особи, яка не має права на пенсію, особи з інвалідністю, якій призначено державну соціальну допомогу (пункт 2 розділу ІІ Порядку №35).

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку №35 орган соціального захисту населення видає посвідчення під підпис особи, яка його отримала, у журналі обліку посвідчень за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Передавання органом соціального захисту населення оформлених посвідчень посадовим особам уповноважених підрозділів з питань соціального захисту населення виконавчих органів рад об`єднаних територіальних громад супроводжується реєстром передавання посвідчень (далі - Реєстр) згідно з додатком 2 до цього Порядку. Реєстр складається у двох примірниках, один примірник якого зберігається в органі соціального захисту населення, що передав посвідчення, другий - в уповноваженому підрозділі з питань соціального захисту населення виконавчих органів рад об`єднаних територіальних громад, що отримав посвідчення для його видачі одержувачу державної соціальної допомоги.

Згідно розділу ІІІ Порядку №35 бланки посвідчень (зразок та опис наведено в додатках 3, 4 до цього Порядку) виготовляються на підставі замовлення Міністерства соціальної політики України. Для організації приймання-передавання бланків посвідчень Міністерством соціальної політики України структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій відповідним органам соціального захисту населення згідно з наказами керівників призначаються особи, відповідальні за приймання-передавання посвідчень (далі - відповідальні особи). Після отримання бланків посвідчень та підписання акта приймання-передавання, за формою згідно з додатком 5 цього Порядку, у Міністерстві соціальної політики України відповідальні особи структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій передають їх відповідним органам соціального захисту населення за актом приймання-передавання. Бланки посвідчень до їх видачі в установленому порядку зберігаються у спеціально обладнаних сейфах або металевих шафах.

Додатком 4 до Порядку № 35 Опис бланка посвідчення визначено, що бланк посвідчення особи має форму книжечки розміром 134 х 100 міліметрів (у розгорнутому вигляді) у м`якій обкладинці темно-червоного кольору. На лицьовому боці обкладинки бланка посвідчення розміщено написи, виконані тисненням фольгою золотого кольору: у верхній частині посередині - УКРАЇНА; нижче посередині - ПОСВІДЧЕННЯ. Обкладинка скріплюється із внутрішніми аркушами вкладки двома скобами. Вкладка складається із 6 сторінок, виготовлених із захищеного паперу, на який нанесено дві захисні сітки (зеленого та синього кольорів). Текст на ній надруковано чорною фарбою. Способи захисту: застосування мікрошрифту; зазначення на першій сторінці під словом ПОСВІДЧЕННЯ серії (три великі літери) та номера (шість цифр).

Згідно додатку 3 до Порядку № 35 наведено зразок бланка посвідчення, згідно якого в посвідченні зазначається інформація про те, ким його видано, а також серія.

Так, з урахуванням вищезазначених норм, суд зазначає, що посвідчення особі, яка має інвалідність, видається виключно на бланку, зразок та опис якого наведений в додатках 3, 4 Порядку № 35, який виготовлений на замовлення Міністерства соціальної політики, та переданий органу соціального захисту населення в порядку, затвердженому наказом Міністерства соціальної політики України від 11 січня 2019 року №35.

Позивачем наголошується, що у даному випадку підлягають застосуванню подібні правовідносини (аналогія закону), що врегульовані Порядком оформлення, видачі, обліку та зберігання посвідчень для осіб, які одержують державну соціальну допомогу відповідно до Законів №№2109-ІІІ та 1727-IV, Наказом Міністерства соціальної політики України за №35 від 11.01.2019, оскільки предмет регулювання цих відносин є схожими, а ПФУ безпідставно, тривалий час не врегулював питання правового статусу суддів у відставці, що стали інвалідами та яким саме цей орган призначає і виплачує державну соціальну допомогу, відмовляється від вчинення таких дій, перекладає цей обов`язок на структурні підрозділи Міністерства соціальної політики України у яких судді у відставці не перебувають на обліку, а тому за законодавством України позбавлені можливості видавати суддям (інвалідам) у відставці відповідні посвідчення.

На переконання суду застосування аналогії в даних правовідносинах є неможливим, оскільки, у постанові Верховного Суду від 11.03.2021 року по справі №640/23179/19 встановлено наступне:

«Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, аналогія закону та аналогія права допускається для застосування адміністративним судом виключно з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та лише у випадку взагалі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини.

Водночас аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Практика Верховного Суду щодо помилковості застосування суб`єктами владних повноважень аналогії закону у випадку визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування сформована, зокрема, у постановах 17.02.2020 у справі № 826/1376/18 та від 14.08.2020 у справі № 820/432/17».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю 2 групи безстроково за загальним захворюванням, який одержує державну соціальну допомогу (щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці), оскільки аналіз ч. 2 ст. 19 Конституції України дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону.

Пенсійні органи не наділені законом повноваженнями щодо видачі посвідчення особи з інвалідністю 2 групи безстроково за загальним захворюванням, який одержує державну соціальну допомогу (щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці), отже їх відмова не є протиправною.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа: Пенсійний фонд України про визнання протиправною відмови та зобов`язання видати посвідчення особи з інвалідністю відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА

.