Справа № 120/11614/23
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11614/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало П.І.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

03 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вінницької митниці, в якому просила:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяв позивачки від 07.04.2023 та від 21.06.2023 про продовження строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування (Toyota Corolla, р.н. НОМЕР_1 );

-зобов`язати відповідача прийняти рішення, яким продовжити строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування (Toyota Corolla, р.н. НОМЕР_1 ) на строк, передбачений Митним кодексом України.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року позов задоволено частково:

-визнано протиправною бездіяльність Вінницької митниці щодо прийняття рішення за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 07.04.2023 та від 21.06.2023 про продовження строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування "Toyota Corolla", н.к НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_1 ;

-зобов`язано Вінницьку митницю, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні за наслідками розгляду цієї справи, повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 07.04.2023 та від 21.06.2023 про продовження строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування "Toyota Corolla", н.к НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 07.04.2023 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з письмовою заявою, в якій просила продовжити можливість перебування особистого транспортного засобу на території України до закінчення воєнних дій у зв`язку з необхідністю очікування оформлення посвідки на постійне проживання в Україні, виготовлення якої було затримано у зв`язку із веденням на території України режиму воєнного стану.

За результатами розгляду заяви, відповідач письмово повідомив позивача, що остання не надала підтверджуючих документів, що засвідчують форс-мажорні обставини, а тому необхідно вжити заходів, передбачених ч. 6 ст. 380 МК України, а саме: вивезти за межі митної території України транспортний засіб особистого користування або помістити у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи оформлення для вільного обігу на митній території України зі сплатою митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

21.06.2023 ОСОБА_1 подала заяву із зазначенням обставин неможливості вчасного вивезення автомобіля та проханням продовжити строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу. До заяви на підтвердження своїх доводів додала ряд документів.

Листом від 10.07.2023 за № 7.12-1/17/10/5031 "Про надання інформації" Вінницька митниця повідомила позивача, що на попередню заяву від 07.04.2023 направлений лист від 14.04.2023 № 7.12/17/10/3037, в якому надані усі відповіді. Крім того зазначено, що із повторною заявою позивачкою не надано документів, що підтверджують настання обставин непереборної сили, а саме-Сертифікату про форс-мажорні обставини, що видається Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, наведеним у ст.103 МК України тимчасове ввезення-це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно з ч. 1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Ч. 7 ст. 380 МК України визначено, що у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування.

Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 затверджено Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, який зареєстровано в Міністерстві юстиції 02.10.2012 за № 1669/21981 (далі - Порядок № 657).

Так згідно п. 1 розділу VIII Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили Порядку № 657, положення цього розділу застосовуються у випадках, коли Кодексом або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

У п. 2 розділу VIII Порядку № 657 наведено визначення термінів, зокрема: аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

документальне підтвердження-надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

обставини непереборної сили-надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили-часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Пунктом 3 розділу VIII Порядку № 657 передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п. 5 розділу VIII Порядку № 657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Згідно з вимогами пункту а частини 1 статті 1 Конвенції про тимчасове ввезення, учиненої у м. Стамбулі 26 червня 1990 року, для цілей цієї Конвенції термін "тимчасове ввезення" означає: митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (у тому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби) мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Отже термін "товари", відносно яких застосовується митний режим тимчасового ввезення, включає в себе і транспортні засоби, щодо яких було застосовано такий режим.

Тобто до спірних правовідносин можуть застосовуватись норм Порядку № 657 щодо визначення процедури продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу.

Підпунктом 1 пункту 3 розділу II Порядку № 657 визначено, що строк тимчасового ввезення товарів установлюється митним органом у кожному конкретному випадку під час їх митного оформлення з урахуванням пропозиції Декларанта, зазначеної в установленому порядку в МД, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Кінцева дата строку тимчасового ввезення товарів зазначається в установленому порядку посадовою особою митного органу, яка здійснює випуск товарів, що тимчасово ввозяться на митну територію України, у документі, за яким здійснюється митне оформлення товарів.

Підпунктом 2 пункту 3 розділу II Порядку № 657 строк тимчасового ввезення товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення, може бути продовжений митницею оформлення з урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин і з дотриманням вимог, установлених Кодексом.

Для продовження строку тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, подає до митниці оформлення відповідну заяву. Разом із заявою за наявності подаються: документи, які підтверджують наявність обставин, що обумовлюють необхідність такого продовження; нова книжка А.Т.А.

З огляду на підпункт 3 пункту 3 розділу II Порядку № 657 рішення про продовження строку тимчасового ввезення товарів або про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення цих товарів приймається керівником митного органу або вповноваженою ним посадовою особою та оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на заяві щодо продовження строку тимчасового ввезення.

Про прийняте рішення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особу, яка звернулася із заявою.

У разі прийняття рішення про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно повідомити про причини та підстави такої відмови.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 07.04.2023 позивач звернулася до митного органу з заявою в якій зазначила, що 16.04.2022 вона перетнула кордон України на особистому транспортному засобі та, прибувши в місто Київ, подала документи на отримання тимчасової посвідки на постійне проживання. Водночас документи досі не готові у зв`язку з військовим станом, а тому позивачка не може перетнути кордон на особистому транспорті, у зв`язку з чим просить продовжити перебування особистого транспортного засобу на території України до закінчення воєнних дій.

При цьому, із даною заявою ОСОБА_1 звернулась до закінчення терміну тимчасового ввезення автомобіля.

Однак, відповідач не прийняв рішення за результатами розгляду заяви, лише направив позивачу лист, в якому повідомив, що остання не надала підтверджуючих документів, що засвідчують форс-мажорні обставини, а тому необхідно вжити заходів, передбачених ч. 6 ст. 380 МК України, а саме: вивезти за межі митної території України транспортний засіб особистого користування або помістити у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи оформлення для вільного обігу на митній території України зі сплатою митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Як стверджує позивач, вказаний лист на поштову чи електронну адресу останньої не надходив, з його змістом вона ознайомилася лише 19.06.2023.

В свою чергу, Вінницькою митницею не надано доказів на підтвердження належного направлення та/або вручення позивачу зазначеного листа.

Також, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції в тій частині, що вищезазначений лист не може вважатися рішенням в розумінні Порядку № 637, який передбачає обов`язкове накладення відповідної резолюції на заяві щодо продовження строку тимчасового ввезення.

Варто звернути увагу і на те, що 21.06.2023 позивач повторно подала відповідачу заяву, у якій навела обставини неможливості вчасного вивезення автомобіля, а тому просила продовжити строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу. До заяви, з метою підтвердження вказаних у ній обставин, позивачка надала низку документів. Однак, відповідачем рішення за результатами розгляду заяви не прийнято, а лише повідомлено листом від 10.07.2023 за № 7.12-1/17/10/5031 про відсутність документів, що підтверджують настання обставин непереборної сили, а саме-Сертифікату про форс-мажорні обставини, що видається Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами.

Зважаючи на те, що Вінницькою митницею за результатами розгляду заяв позивача не прийнятого жодного рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обрано належний спосіб захисту порушених прав ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання повторно розглянути заяви від 07.04.2023 та від 21.06.2023 про продовження строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької митниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.