Справа № 320/3672/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року № 320/3672/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

до суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (ДПС, податковий орган, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

Просила визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення відповідача від 25.07.2023 № , яким застосовано штраф (фінансову) санкцію в розмірі 28361, 23 грн.

Ухвалою від 29.01.2024 позовна заява залишалась без руху.

Ухвалою від 12.02.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що у матеріалах фактичної перевірки відсутні докази порушення нею встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Наголошувала на відсутності доказів проведення господарської діяльності позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вона з початку військової агресії російської федерації перебуває за межами України і фізично не могла здійснювати господарську діяльність. Також вказала на неознайомлення із наказом і направленнями на проведення перевірки. Стверджувала відсутність вини позивача у констатованому порушенні.

Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову. Стверджував правомірність проведення перевірки, вказав на неправильне трактування норм права позивачем, наголошував на тому, що саме позивачем здійснюється господарська діяльність за адресою проведення перевірки у спірному випадку і, що саме вона є особою, відповідальною за вчинені порушення. Наголошував, що офіційне працевлаштування своїх співробітників є обов`язком роботодавців, а невиконання такого обов`язку не може стосуватися проведеної перевірки.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, місцезнаходження якої: АДРЕСА_2 . Видами її економічної діяльності є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

У відповідності до відомостей про об`єкти оподаткування ФОП ОСОБА_1 , такі об`єкти знаходяться за наступними адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 .

У період з 15.06.2023 по 23.06.2023 проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину-кафе за адресою: АДРЕСА_1 суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 ..

Перевірку проведено посадовими особами відповідача на підставі наказу від 19.05.2023 №2886-п (а.с.45), направлень від 14.06.2023 №4124/10-36-07-08 та №4125/10-36-07-08 (а.с.46).

У наказі від 19.05.2023 №2886-п вказано, що його прийнято на підставі підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2 пункту 80.2, статті 81, пункту 80.8 статті 80, пункту 82.3 статті 82, пункту 69.27 підрозділу 10 розділу 20 «Перехідні положення» Податкового кодексу України (а.с.45).

Крім того, 19.05.2023 оформлено запит про надання документів (а.с.47).

Перевірку здійснено в присутності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання АДРЕСА_4 (а.с.48). Зазначено, що така особа є продавцем, але позивачем не подавалося до органу ДПС повідомлення про прийняття такої особи на роботу.

Посадовими особами ДПС складено акт відмови від підписання розписки про ознайомлення з направленням на проведення перевірки, у якому зафіксовано факт ознайомлення зі змістом направлень і наказом продавцем ОСОБА_2 , а також відмову розписатися в направленні на перевірку такою особою. Причиною відмови від підпису зазначено наступне: «продавець отримав вказівку від ФОП не підписувати матеріали перевірки та направлення» (а.с.53).

Також актом оформлено відмову від підписання та отримання матеріалів перевірки (а.с.52).

У ході перевірки посадовим особам ДПС надано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 04.10.2022 з терміном дії до 04.10.2023 та ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 04.10.2022 з терміном дії до 04.10.2023 (а.с.49).

За результатами перевірки складено акт від 23.06.2023 №13393/10/36/07/ у висновках якого констатовано: 1) порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (Закон №265/95-ВР); 2) порушення пункту 10 статті 177, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України; 3) порушення статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.1015 «Про порядок повідомлення ДПС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу».

У описовій частині акту деталізовано порушення, зокрема, проведення розрахункової операції 15.06.2023 без використання реєстратора розрахункових операцій (РРО) на суму 3697,23; за місцем зберігання та реалізації товару встановлено товарно-матеріальні цінності, які не були обліковані у встановленому законом порядку, на які відсутні накладні та облік товарів (на суму 24664 грн.), констатовано порушення порядку ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації; ненадання у повному обсязі посадовим особам контролюючих органів документів, що відносяться до перевірки.

На підставі акта перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.07.2023 № та № .

У повідомленні-рішенні від 25.07.2023 № стверджено порушення пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України у зв`язку з ненадання у повному обсязі посадовим особам ДПС документів для перевірки. Таке повідомлення-рішення позивачем не оскаржується (а.с.10).

У повідомленні-рішенні від 25.07.2023 № зазначено порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (Закон №265/95-ВР) і ним нараховано 28361,23 штрафних (фінансових) санкцій. Саме таке рішення є предметом оскарження у межах цієї справи (а.с.28).

Судом було досліджено звіт за 15.06.2023 на 3197,23 грн. (а.с.54) на підтвердження непроведення розрахункових операцій через РРО та відомості про результати перевірки повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (а.с.55-56) міститься опис неоподаткованої продукції.

Також, з`ясовано що ФОП ОСОБА_1 подавалася заява форми 20-ОПП про об`єкти оподаткування, які використовуються у господарській діяльності із зазначенням адреси - АДРЕСА_1 . У зв`язку із цим, саме така інформація міститься у внутрішніх базах даних ДПС (а.с.58-62).

До того ж, ФОП ОСОБА_1 особисто подавала заяву про реєстрацію програмного реєстратора розрахункових операцій із зазначенням адреси, за якою і проводилася перевірка у спірному випадку (а.с.63). Така заява датована 03.10.2022.

Суд звертає увагу, що позивач не оспорює встановлені у ході перевірки порушення, лише зазначає, що такі порушення здійснені не нею.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив із такого.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (Податковий кодекс, Кодекс, ПК України).

Згідно приписів пункту 109.1 статті 109 Кодексу податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

У відповідності із пунктом 109.2 статті 109 Податкового кодексу порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

За нормами статті 112 Кодексу особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення.

За визначенням у підпункті 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За нормами пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За правилами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з такої підстави (що мало місце у випадку, який розглядається) - 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

За приписами пункту 80.7 статті 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

За нормами пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки (пункт 85.4 ПК України).

За положеннями пункту 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (пункт 85.8 статті 85 Податкового кодексу).

Згідно пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

За визначенням у статті 2 Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (Закон №265/95-ВР):

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Згідно положень статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти); проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями; вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

За приписами цієї ж статті суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

За змістом пункту 1 статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення;.

Обов`язки платника податків закріплені у статті 16 Податкового кодексу.

Так, зокрема, платник податків зобов`язаний:

стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України;

вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання;

подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв`язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб`єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку);

подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством;

виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки;

не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи;

повідомляти контролюючим органам за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов`язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації);

повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця;

забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом;

допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом;

забезпечувати надання посадовими (службовими) особами платника податку письмових пояснень на письмовий запит контролюючого органу з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документального підтвердження;

визначати, змінювати уповноважених осіб платника податків, які мають право користуватися електронним кабінетом, зокрема щодо підписання, подання, отримання ними документів та інформації через електронний кабінет, та визначати їхні повноваження.

З урахуванням викладеного, дослідивши фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Податковим органом надано докази на підтвердження факту здійснення розрахункових операцій без використання РРО, а також докази недотримання вимог щодо відповідного обліку товарно-матеріальних цінностей. Подано і докази правомірності проведення перевірки. У зв`язку із цим, суд констатує дотримання вимог щодо порядку проведення перевірки, а також те, що стверджувані податковим органом порушення у випадку, який розглядається мали місце.

При цьому, позивач факт порушення не заперечувала, лише стверджувала, що порушення не могло бути вчинене нею, у зв`язку із чим вважала, що вина у її діях відсутня.

За наявних обставин, суд констатує, що податковий орган довів обґрунтованість факту порушення і правомірності проведення перевірки.

У той же час, доводи позивача про відсутність вини у вчиненні податкових правопорушень суперечать об`єктивним обставинам.

Так, ФОП ОСОБА_1 , стверджуючи, що з моменту повномасштабної агресії російської федерації не перебувала на території України, по-перше, не надала доказів цього; по-друге, не повідомила про зміну місця проживання податковий орган, хоча такий обов`язок передбачено; по-третє, доказів вчинення дій щодо зупинення діяльності за адресою АДРЕСА_1 - не надала. Натомість, навпаки, контролюючим органом у ході перевірки встановлено факт господарської діяльності за названою адресою.

Також суд враховує, що позивач подавала повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП, вказуючи у такому повідомленні, у тому числі, об`єкт за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, враховує і те, що саме ОСОБА_1 подавала заяву про реєстрацію програмного РРО із зазначенням адреси - АДРЕСА_1 . Суд підкреслює, що названа заява подана позивачем 03.10.2022, тобто після початку військової агресії російської федерації, при цьому у позові ОСОБА_1 вказала, що після таких подій фізично не могла здійснювати господарську діяльність в Україні.

Таким чином, позивач помилково пов`язує підстави відповідальності з особистою участю у здійсненні правопорушення, що не узгоджується з вимогами законодавства; оскільки саме позивач повинна добросовісно виконувати свої обов`язки як платник податку та фізична особа-підприємець, і відповідальна за те, що відбується на її об`єкті оподаткування.

За наведеного, суд відхиляє доводи позивача і у цій частині і резюмує необґрунтованість позову.

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.