Справа № 240/1281/20
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/1281/20

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Липи В.А., суддів Токаревої М.С., Нагірняка М.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року за виключними обставинами в адміністративній справі №240/1281/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, в якій просить: на підставі рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022р., справа №3-132/2018(5462)/17, судові рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2020р., справа №240/1281/20 та від 20.10.2022р. справа №278/1585/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення здійснення перерахунку і виплати пенсії в розмірі, вказаному в постанові Житомирського районного суду від 12.08.2013., починаючи з травня 2016 р. протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії, починаючи з травня 2016 р., з врахуванням щомісячних сум заборгованості із пенсійних виплат в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді місцевого суду, але не більше 10-ти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, встановлених в законодавчому порядку в разі його збільшення з нарахуванням та виплатою компенсації втрати чистого доходу внаслідок виконання судового рішення не в повному обсязі за період з травня 2016 р.

В обґрунтування заяви вказує, що рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022р., справа №3-132/2018(5462)/17 є правовою підставою для перегляду рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2020р., справа №240/1281/20 та від 20.10.2022р. справа №278/1585/21 з метою їх скасування та ухвалення нового рішення про поновлення права заявника на індексацію та перерахунок розміру пенсії в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, який щорічно встановлюється Законом України "про Державний бюджет" , в розмірі вказаному в постанові Житомирського районного суду від 12.08.2013р. (80% заробітку працюючого судді, але не більше 10-ти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб), зобов`язати боржника - відповідача здійснити розрахунок заборгованості по пенсійним виплатам помісячно за минулі роки, починаючи з травня 2016р., з нарахуванням компенсації від втрати частини доходу внаслідок виконання судового рішення не в повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.05.2023 відкрито провадження за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії. Призначено відкрите судове засідання у справі на 11:00 22 червня 2023 року із повідомленням учасників справи про його проведення.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до суду направив заперечення на заяву, в яких просить відмовити у задоволенні такої, у зв`язку із її безпідставністю та необгрунтованістю. Зазначив, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2020, що є предметом перегляду за виключними обставинами, не може вважатись невиконаним в контексті приписів п.1 ч.5 ст.361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмолено, не передбачає примусового виконання (правова позиція сформована в ухвалі ВС від 03.06.2019 у справі №818/1131/17). Стверджує, що рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022 №3-р/2022 не набуває ретроспективної дії у часі, а тому не може вплинути на спірні правовідносини, оскільки такі виникли задовго до прийняття такого рішення. Щодо перегляду судового рішення в межах справи №278/1585/21 заперечує, оскільки це суперечить вимогам КАС України.

Заявник в судовому засіданні підтримав заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в судовому засідання проти заяви заперечував з мотивів, викладених у запереченнях.

Заслухавши учасників справи, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд заяви в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви, суд зазначає наступне.

Частиною 6 ст. 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для перегляду рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №240/1281/20 у зв`язку з виключними обставинами, судом встановлено з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, де із 06 червня 2008 року отримує пенсію по інвалідності згідно заяви від 11.09.2008.

Наказом №56-к від 06.07.2009 суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату Богунського районного суду м. Житомира у зв`язку із закінченням строку, на який його призначено.

З рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 15.02.2011 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Розпорядженням від 21.02.2011, ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком на загальних умовах.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 14.02.2012 про перехід на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Матеріалами справи підтверджується, що із 14.02.2012 позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2013 року у справі №278/3497/13-а зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 і виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01 січня 2012 року, але у розмірі, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням підвищення розміру прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність, у законодавчому порядку.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2013 у справі №278/3497/13-а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2013 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 24.01.2013 скасовано, позов в цій частині залишено без розгляду.

ОСОБА_1 вважаючи, що відповідачем у 2019 році здійснено перерахунок пенсії без врахування судового рішення у справі №278/3497/13-а, оскільки розмір його пенсії менший за 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, що є порушенням його прав, звернувся до суду з позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 у межах адміністративної справи №240/1281/20 відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року залишено без змін.

Як на підставу перегляду рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі №240/1281/20 заявник посилається на Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022 № 3-р/2022 у справі за конституційною скаргою громадянина України ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) припису підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIІ (щодо гарантій соціального захисту державних службовців), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ зі змінами. Тому, заявник вважає, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі №240/1281/20 підлягає скасуванню на підставі Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022.

Згідно частин 1 та 2 ст. 152 Конституції України Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» також встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Окрім цього у ст. 97 цього Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

У Рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2010 №20-рп/2010 в справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України від 08.12.2004 №2222-IV «Про внесення змін до Конституції України» (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Також, зі змісту Постанови Верховного Суду від 28.02.2003 у справі №520/6418/21 (адміністративне провадження № К/9901/47317/21) визначено, що "…Таким чином, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022 № 3-р/2022, правове регулювання перерахунку пенсії позивача у майбутньому зазнає змін. Однак до врегулювання Верховною Радою України питання перерахунку пенсій, призначених на підставі ст. 37 Закону №3723-ХІІ, підстав для такого перерахунку немає".

Таким чином, аналіз норм розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які виникли після його ухвалення.

Спірні правовідносини між ОСОБА_1 та органом ПФУ виникли у 2019 році, коли він звернувся з позовом до Житомирського окружного адміністративного суду, тому суд доходить висновку, що Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022 № 3-р/2022 не може бути підставою для перегляду та скасування остаточного рішення у справі №240/1281/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, адже спірні правовідносини у справі виникли, і рішення суду було ухвалене до прийняття рішення Конституційного Суду України і воно не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Також, суд звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №4819/49/19 в якій викладено висновок, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням.

Аналогічної позиції щодо оцінки, як виключної обставини, рішень Конституційного Суду України дотримується Верховний Суд, зокрема у постановах від 25.07.2019 у справі №804/3790/17, від 23.12.2019 у справі №814/1274/17, від 10.06.2021 у справі №813/1208/17.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII).

Враховуючи викладене, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Загальний принцип права, закріплений в частині 1 статті 58 Конституції України, передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У рішенні Конституційного суду України від 09.02.99 №1-рп/99 «У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)» зазначено, що принцип незворотності дії законів та нормативно-правових актів у часі закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України. Цей принцип треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з гарантій правової стабільності. Надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Таким чином, рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022р. №3-р/2022 не є підставою для перегляду рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №240/1281/20.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно з ч.1, 2 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

На підставі викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №240/1281/20 за виключними обставинами, а тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 за виключними обставинами в адміністративній справі №240/1281/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №240/1281/20 - залишити в силі.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя В.А. Липа

Судді М.С. Токарева

М.Ф. Нагірняк