Справа № 320/13623/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 320/13623/23

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Вовненко А.В.

апелянта - ОСОБА_1

представника апелянта Глиновського В.В.

представника відповідача Херсонської обласної державної (військової) адміністрації Макаренко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної державної (військової) адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу №9-ос від 22.09.2022 про призупинення дії трудового договору, про поновлення з 23.09.2022 дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

06.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Херсонської обласної державної адміністрації (Херсонської обласної військової адміністрації), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 22.09.2022 №9-ос керівника апарату Херсонської обласної державної адміністрації «Про призупинення в умовах воєнного стану дії трудових договорів із деякими працівниками апарату Херсонської обласної державної адміністрації» в частині, що стосується позивача та виключити її з додатку до наказу від 22.09.2022 року №9-ос «Список деяких працівників Херсонської обласної державної адміністрації, з якими призупинено з 23 вересня 2022 року на період воєнного стану дію трудових договорів без збереження заробітної плати»;

- поновити з 23.09.2022 дію трудового договору з позивачем провідним спеціалістом сектору публічних закупівель управління фінансово-господарського забезпечення Херсонської обласної державної адміністрації;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.09.2022 по день фактичного допуску до роботи, або по день звільнення з займаної посади;

- стягнути у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2023 справа передана за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона з 01.02.2021 працює на посаді провідного спеціаліста сектору публічних закупівель управління фінансово-господарського забезпечення апарату Херсонської обласної державної адміністрації. На виконання розпорядження від 12.08.2022 №118 начальника обласної військової адміністрації Про зміну місця дислокації Херсонської обласної державної адміністрації, яким місце дислокації управління фінансово-господарського забезпечення апарату Херсонської обласної державної адміністрації визначено м. Київ, позивач знялась з реєстрації як ВПО у м. Кривій Ріг Дніпропетровської області та переїхала з малолітньою дитиною для проживання та роботи до м. Київ, де зареєструвалась 01.09.2022 як ВПО, про що повідомила безпосередньо свого керівника управління та працівників управління персоналом відповідача.

Позивач зазначала, що нею добросовісно виконані всі вимоги розпорядження від 12.08.2022 №118, а тому вона очікувала від відповідача визначення їй місця роботи у м. Києві, тобто безпосереднього місця роботи для виконання покладених посадовою інструкцією завдань. Проте, від відповідача з вересня 2022 року розпорядження приступити до виконання своїх службових обов`язків за посадою, за місцем зміни місця дислокації Херсонської обласної державної адміністрації не надійшло. Більш того, відповідач до позивача з пропозицією щодо виконання своїх службових обов`язків за посадою шляхом виконання надомної роботи (ст. 60-1 КЗпП України) чи дистанційної роботи (ст. 60-2 КЗпП України) не звертався та від такої роботи позивач не відмовлялася.

Наказом керівника апарату обласної державної адміністрації від 22.09.2022 №9-ос з вересня призупинено на період воєнного стану дію трудових договорів із працівниками апарату Херсонської обласної державної адміністрації, у тому числі з позивачем.

Позивач вважала, що наказ від 22.09.2022 №9-ос є протиправним та таким що підлягає скасуванню, оскільки робота Херсонської обласної державної адміністрації, в тому числі, апарату та структурних підрозділів не припинялася, а саме призупинення діяльності управління фінансово-господарського забезпечення апарату обласної державної адміністрації та сектору публічних закупівель у його складі не відбувалося. У секторі публічних закупівель управління фінансово-господарського забезпечення апарату Херсонської обласної державної адміністрації станом на 22.03.2022 налічується три посади, в тому числі посада позивача. Дві посади вакантні з 14.10.2022. Тобто, за своїми посадовими обов`язками тільки позивач міг здійснювати, як уповноважена особа, в тому числі за посадою, публічні закупівлі товарів, робіт та послуг згідно Закону України Про публічні закупівлі для потреб апарату Херсонської обласної державної адміністрації у зв`язку із чим позивач вважала, що призупинення дії трудового договору з нею є безпідставним та протиправним, а відповідачем допущена дискримінація по відношенню до позивача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року, ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт вказує, що вона, на виконання розпорядження від 12.08.2022 №118 начальника обласної військової адміністрації «Про зміну місця дислокації Херсонської обласної державної адміністрації», яким місце дислокації управління фінансово-господарського забезпечення апарату Херсонської обласної державної адміністрації визначено м. Київ, знялась із реєстрації як ВПО у місті Кривій Ріг Дніпропетровської області та переїхала з малолітньою дитиною для проживання та подальшої роботи до міста Київ, де зареєструвалась 01.09.2022 як ВПО, про що повідомила безпосередньо свого керівника управління та працівників управління персоналом відповідача.

Апелянт зазначає, що вказаний факт не був спростований під час розгляду справи, так само як і не було надано доказів того, що розпорядження від 12.08.2022 №118 було скасоване, або змінене, або його виконання призупинене.

Оскільки апелянт добросовісно виконала всі вимоги розпорядження від 12.08.2022 №118, вона очікувала від відповідача визначення їй місця роботи (адреси фактичного місця знаходження управління фінансово - господарського забезпечення апарату Херсонської обласної державної адміністрації роботодавця в який входить сектор публічних закупівель) у м. Києві, тобто безпосереднього місця роботи для виконання покладених посадовою інструкцією завдань.

Звертає апелянт увагу і на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції відповідач не спростував та не довів того, що з 12.08.2022 та з 22.09.2022 відповідач звертався до апелянта з пропозицією щодо виконання своїх службових обов`язків за посадою шляхом виконання надомної роботи (ст. 60-1 КЗпП України) чи дистанційної роботи (ст. 60-2 КЗпП України).

Навпаки відповідач з такими пропозиціями до апелянта не звертався, в той час як та від такої роботи апелянт не відмовлялася та не заперечувала про бажання та можливість виконувати таку роботу.

За вказаних обставин апелянт вважає протиправним оскаржуваний наказ керівника апарату обласної державної адміністрації від 22.09.2022 №9-ос, яким з вересня призупинено на період воєнного стану дію трудових договорів із деякими працівниками апарату Херсонської обласної державної адміністрації, у тому числі з апелянтом.

Апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що з 15.10.2022 у секторі публічних закупівель були вакантні всі посади, простій оголошений не був, але робота сектора не зупинялась та продовжувались укладатися договори з їх публікаціями в системі Прозоро. При цьому апелянт звертає увагу на те, що право виконувати обов`язки у секторі закупівель мала тільки вона.

Вказане на думку апелянта спростовує як твердження відповідача, так і суду першої інстанції про те, що у період дії воєнного стану з апелянтом правомірно була призупинена дія трудового договору.

Також апелянт звертає увагу на те, що відповідач не надав належних доказів наявності причин неможливості надання апелянту надомної та дистанційної роботи відповідно до статті 60-1, статті 60-2 Кодексу законів про працю України, а простій не з вини робітника не був застосований.

На думку апелянта суд першої інстанції не з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи:

- яка абсолютна більшість Херсонської області перебуває в зоні бойових дій та тимчасовій окупації так як до 22.09.2022 року (день видання оскаржуваного наказу) установа працювала та всі працівники у тому числі апелянт виконували свої обов`язки і ця обставина до цього часу не була перепоною у надані роботодавцем роботи;

- яким чином перебування абсолютної більшості Херсонської області в зоні бойових дій та тимчасовій окупації стало підставою припинення Херсонською обласною державною адміністрацією забезпечення роботою саме позивача і надало право відповідачу тимчасово встановити припинення виконання саме позивачем роботи за укладеним трудовим договором;

- які обставини абсолютної неможливості виключали можливість відповідачу/роботодавцю виконувати свої обов`язки, передбачені трудовим договором враховуючи, що державний службовець/позивач мав можливість і бажання виконувати роботу, як за основним так і не основним місцем роботи, виконувати як власні так і інші обов`язки;

- які заходи відповідач/роботодавець прийняв щодо надання роботи позивачу (переведення на іншу посаду, покладання виконання інших обов`язків тощо).

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що відповідач не надав доказів того, що він не мав можливості забезпечити позивача умовами праці, внаслідок того, що необхідні виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи дистанційною формою організації праці неможливо.

У відзиві на апеляційну скаргу Херсонська обласна державна адміністрація (Херсонська обласна військова адміністрація), послалась на доводи, що узгоджуються із висновками суду першої інстанції, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 01.02.2021 призначена на посаду провідного спеціаліста сектору публічних закупівель управління фінансово-господарського забезпечення апарату Херсонської обласної державної адміністрації.

12 серпня 2022 року розпорядженням Херсонської обласної військової адміністрації №118 «Про зміну місця дислокації Херсонської обласної державної адміністрації» змінене місце дислокації Херсонської обласної державної адміністрації на місто Кривий Ріг Дніпропетровської області та місто Київ з 15 серпня 2022 року в розрізі структурних підрозділів обласної державної адміністрації згідно з додатком. Згідно додатку до розпорядження начальника Херсонської обласної військової адміністрації від 12.08.2022 №118 місце дислокації управління фінансово-господарського забезпечення апарату Херсонської обласної державної адміністрації м. Київ (т. 1 а.с. 46-47).

Згідно з довідкою від 01.09.2022 №3008- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 разом з дитиною з 01.09.2022 фактично проживає/перебуває в м. Київ (т. 1 а.с. 38).

Наказом в.о. керівника апарату Обласної державної адміністрації Херсонської обласної державної адміністрації від 22.09.2022 №9-ос «Про призупинення в умовах воєнного стану дії трудових договорів із деякими працівниками апарату Херсонської обласної адміністрації» призупинено з 23 вересня 2022 року на період дії воєнного стану дію трудових договорів із працівниками апарату Херсонської обласної державної адміністрації згідно зі списком, визначеним у додатку до цього наказу, без збереження заробітної плати, у тому числі з ОСОБА_1 - провідним спеціалістом сектору публічних закупівель управління фінансово - господарського забезпечення апарату Херсонської обласної державної адміністрації (т. 1 а.с. 43-45).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ був прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений законом з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано відповідачу.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Дія воєнного стану на всій території України неодноразово продовжувалась, зокрема в останній раз Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024, затвердженого Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Згідно з пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»

Відповідно до ст. 1-3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-ІХ, цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно із пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» глава XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнена пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

З огляду на вищевикладене положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Так, відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності - обласні).

У разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису.

Приписи у разі оскарження наказу (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами, зазначеними в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути внесені роботодавцеві за погодженням з військовою адміністрацією.

Припис центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу може бути оскаржений роботодавцем протягом 10 календарних днів у судовому порядку.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, достатніми підставами для прийняття роботодавцем рішення про призупинення дії трудового договору є: факт збройної агресії проти України; неможливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором; причинно-наслідковий зв`язок між фактом збройної агресії проти України та неможливістю обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Наявність факту збройної агресії проти України є загальновідомою обставиною.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо оцінки обставинам, що вказують на неможливість обох сторін виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до матеріалів справи, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, станом на вересень 2022 року, більшість Херсонської області перебувала в зоні бойових дій та тимчасовій окупації.

Вказане призвело до тимчасового припинення Херсонською обласною державною адміністрацією забезпечення деяких працівників апарату Херсонської обласної державної адміністрації роботою і тимчасового припинення виконання деякими працівниками апарату роботи за укладеними трудовими договорами, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Наслідком наведеного є те, що в.о. керівника апарату Обласної державної адміністрації Херсонської обласної державної адміністрації 22.09.2022 виданий наказ №9-ос «Про призупинення в умовах воєнного стану дії трудових договорів із деякими працівниками апарату Херсонської обласної адміністрації», яким призупинено з 23 вересня 2022 року на період дії воєнного стану дію трудових договорів із працівниками апарату Херсонської обласної державної адміністрації згідно зі списком, визначеним у додатку до цього наказу, без збереження заробітної плати, у тому числі з ОСОБА_1 - провідним спеціалістом сектору публічних закупівель управління фінансово - господарського забезпечення апарату Херсонської обласної державної адміністрації.

Пунктом 3 оскаржуваного наказу визначено, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову збройну агресію проти України.

Апелянта повідомлено про призупинення з нею дії трудового договору з 23 вересня 2022 року на період дії воєнного стану шляхом надіслання на її номер телефону через месенджер Вайбер відповідного повідомлення та файлу, який містить оскаржуваний наказ (копію знімку екрану телефону), що підтверджується протоколом про доведення інформації від 23 вересня 2022 року.

Станом на вересень 2022 року, як зазначив відповідач, значно зменшився обсяг закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб Херсонської обласної державної адміністрації та її структурних підрозділів без статусу юридичних осіб, що підтверджується, інформацією з Офіційний системи державних закупівель PROZORRO, за таких обставин відповідач не міг надати роботу апелянту, у зв`язку із чим запровадження щодо апелянта надомної та дистанційної роботи відповідно до статті 60-1, статті 60-2 Кодексу законів про працю України на той час було неможливе.

Крім того суд звертає увагу, що деокупація м. Херсон відбулася тільки в листопаді 2022 року, тобто, станом на дату прийняття спірного наказу, проведення будь-яких тендерів не відбувалося, що також підтверджується інформацією з Офіційний системи державних закупівель PROZORRO, відповідно до якої вперше оголошення щодо закупівлі було розміщене 22.11.2022.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції відхиляє посилання апелянта на те, що за своїми посадовими обов`язками тільки вона могла здійснювати, як уповноважена особа, в тому числі за посадою, публічні закупівлі товарів, робіт та послуг згідно Закону України Про публічні закупівлі для потреб апарату Херсонської обласної державної адміністрації.

Так, згідно розпорядження голови обласної державної адміністрації №616 від 16.08.2016 року Про тендерний комітет апарату обласної державної адміністрації, з метою проведення закупівлі товарів, робіт та послуг за державні кошти, відповідно до Закону України Про публічні закупівлі, утворено тендерний комітет апарату обласної державної адміністрації до складу якого входила ОСОБА_1 .

При цьому, відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації №92 від 11.02.2019 Про внесення змін до складу тендерного комітету апарату обласної державної адміністрації, у зв`язку з кадровими змінами ОСОБА_1 виведено із складу тендерного комітету апарату обласної державної адміністрації, утвореного розпорядженням №616 від 16.08.2016.

Таким чином апелянт з 2019 року не є відповідальною особою за організацію та проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі, яка визначена Законом України Про публічні закупівлі.

Так, відповідно до Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану.

Тобто, з аналізу вищевказаних положень Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану вбачається, що законом надано право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин. Головною умовою призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної.

Практикою ЄСПЛ сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі Брумареску проти Румунії зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 61). Також у Рішенні від 13 грудня 2001 року в справі Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

Поняття законні очікування (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та юридичної визначеності (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків.

Крім того, ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці характеризує якість закону як правове положення, що може витримати перевірку його на якість, якщо це положення є достатньо чітким у переважній більшості справ, що їх розглядали національні органи (Ґавенда проти Польщі від 14.03.2002).

Чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні (Броньовський проти Польщі від 22.06.2004). Якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право (Аманн проти Швейцарії від 16.02.2000).

Приписи статті 13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану є чіткими та передбачуваними та не містять множинного трактування щодо можливості призупинення дії трудового договору в умовах воєнного стану.

Діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при винесенні оскаржуваного наказу відповідачем про призупинення дії трудового договору з апелянтом дотримано обов`язкову умову, передбачену ст. 13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, а саме наявність абсолютної неможливості через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником - виконувати її.

Погоджується апеляційний суд з відхиленням судом першої інстанції посилання позивача на те, що оскаржуваний наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору видано тільки щодо ОСОБА_1 у зв`язку із чим носить дискримінаційний характер, оскільки згідно додатку до оскаржуваного наказу дію трудових договорів на період воєнного стану призупинено з 29 особами, в тому числі і з позивачем.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ відповідає вимогам ст. 13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану та об`єктивним фактичним реаліям, в яких позивач та відповідач опинилися внаслідок збройної російської агресії, не містить ознак дискримінації по відношенню до позивача, у зв`язку із чим підстав для визнання оскаржуваного наказу протиправним та його скасування у суду не має.

Також апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення похідних вимог (поновлення з 23.09.2022 дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди), оскільки не встановлена протиправність наказу від 22.09.2022 року № 9-ос, а самим наказом визначено, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову збройну агресію проти України.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не з`ясував - яка абсолютна більшість Херсонської області перебуває в зоні бойових дій та тимчасовій окупації так як до 22.09.2022 року (день видання оскаржуваного наказу); яким чином перебування абсолютної більшості Херсонської області в зоні бойових дій та тимчасовій окупації стало підставою припинення Херсонською обласною державною адміністрацією забезпечення роботою саме позивача і надало право відповідачу тимчасово встановити припинення виконання саме позивачем роботи за укладеним трудовим договором; які обставини абсолютної не можливості виключали можливість відповідачу/роботодавцю виконувати свої обов`язки, передбачені трудовим договором враховуючи, що державний службовець/позивач мав можливість і бажання виконувати роботу, як за основним так і не основним місцем роботи, виконувати як власні так і інші обов`язки; які заходи відповідач/роботодавець прийняв щодо надання роботи позивачу (переведення на іншу посаду, покладання виконання інших обов`язків тощо), апеляційний суд відхиляє, як такі, що спростовані змістом мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, та не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №320/13623/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04.04.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький