Справа № 560/16961/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 квітня 2024 року

м. Київ

справа №560/16961/23

адміністративне провадження № К/990/11852/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Мартинюк Н.М., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі №560/16961/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату сум індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати, а саме за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, починаючи з 01 березня 2016 року по день фактичної виплати індексації - 12 грудня 2022 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Установивши невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05 лютого 2024 року залишив апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 без руху, запропонувавши скаржнику в десятиденний строк з моменту отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги, а саме надати оригінал документу про сплату судового збору.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року повернуто особі, яка її подала, на підставі статей 169, 298 КАС України, оскільки скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений судом строк.

27 березня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі №560/16961/23.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку може бути оскаржена, зокрема, ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги

Абзацом другим частини четвертої статті 328 КАС України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 04 березня 2024 року, суд апеляційної інстанції зазначив, що копія ухвали від 05 лютого 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана апелянтом 06 лютого 2024 року через підсистему «Електронний суд».

Як зазначив суд апеляційної інстанції, станом на 04 березня 2024 року вимоги ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянт не виконав, заяв (клопотань) на виконання ухвали апелянт не надав ні через канцелярію суду, ні поштовим зв`язком, у зв`язку з чим суд, застосувавши частину другу статті 298 КАС України та статтю 169 КАС України, повернув апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Як установлено Судом, заявник касаційної скарги оскаржує ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року, якою апеляційну скаргу повернуто заявникові у зв`язку з невиконання вимоги ухвали від 05 лютого 2024 року, а саме у зв`язку із несплатою судового збору.

В касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1 зазначає, що вона з незалежних від неї обставин не мала змоги сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги. Як зазначає відповідач, у зв`язку з введення воєнного стану в Україні, фінансування з 2022 року розпорядником коштів вищого рівня здійснювалось виключно на відновлення, ремонт та підтримання у боєздатному стані озброєння та військової техніки частини, а також грошового та тилового забезпечення складу частини, з метою виконання завдань щодо стримування та відсічі збройної агресії Російської Федерації, захисту територіальної цілісності та недоторканості повітряного простору України.

Суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що чинне законодавство передбачає обов`язок вчинення процесуальних дій у відповідь на ухвалу про залишення скарги без руху. Усвідомлюючи неможливість виконати вимоги ухвали про залишення скарги без руху в установлений судом строк, учасник справи мав можливість використати процесуальний інструмент, передбачений приписами частини другої статті 121 КАС України, а саме звернення із заявою про продовження процесуального строку, встановленого судом.

Продовженням строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у встановлений судом строк, проте і цю процесуальну дію відповідач не вчинив.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява (апеляційна скарга) повертається позивачеві (скаржнику), якщо позивач (скаржник) не усунув недоліки позовної заяви (апеляційної скарги), яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до оскаржуваного процесуального рішення суду апеляційної інстанції від 04 березня 2024 року та касаційної скарги вбачається, що скаржник не звертався до суду апеляційної інстанції задля виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху від 05 лютого 2024 року.

Отже, суд апеляційної інстанції, враховуючи викладене, дійшов правильного висновку, що недоліки, зазначені в ухвалі суду апеляційної інстанції від 05 лютого 2024 року, апелянт не усунув.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

У частині другій цієї статті встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія зазначеної норми поширюється, зокрема, на оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

Таким чином, оскаржуване судове рішення є вмотивованим і таким, що ґрунтується на законі, зокрема положеннях пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України. Правильне застосування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не спростовують правильність висновків ухвали суду апеляційної інстанції.

Крім того, суд ураховує, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви (апеляційної скарги) не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі №560/16961/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Керуючись статтями 248, 329, 333, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі №560/16961/23.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко Н.М. Мартинюк А.Г. Загороднюк