Справа № 140/33351/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33351/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії оформлену листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №26310-25096/С-02/8-0300/23 від 11.08.2023 року та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №42 від 25.09.2023 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести перерахунок призначеної мені пенсії з урахуванням:

трудового стажу за період з 01.01.1992 року по 22.09.1998 року на підставі довідок про роботу з 01.01.1992 року по 21.03.1994 року в Автотранспортному підприємстві №7 Виробничого спеціалізованого об`єднання автомобільного і водного транспорту, з 28.03.1994 року по 22.09.1998 року в Муніципальному автотранспортному підприємстві;

трудового стажу за період з 07.07.1986 по 22.09.1998 року з розрахунку 1 рік роботи в районах Крайньої Півночі за 1,5 роки трудового стажу роботи для призначення пенсії;

заробітку за 60 календарних місяців у період з 1986 по 1990 роки на підставі ч.1 ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №52 від 21.07.2021 року, архівної довідки №53-96-000122/20-(1) від 14.02.2020 року, архівної довідки №1204-02/6728 від 20.09.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 05.02.2023 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по віку, призначену на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 14.07.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням кратності обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 07.07.1986 по 22.09.1998, оскільки йому стало відомо, що при призначенні пенсії орган Пенсійного фонду не врахував норми пункту 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»», яким обумовлено зараховувати працівникам кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них районах після 01 березня 1960 року за один рік і шість місяців при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком. Після 01 січня 1991 року питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (колишнього СРСР, а потім російської федерації) врегульовано міжнародними угодами, підписаними Україною та російською федерацією.

Листом від 11.08.2023 №26310-25096/С-02/8-0300/23 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило про відмову у здійсненні перерахунку пенсії.

У зв`язку із чим, 19.09.2023 позивач, після отримання оригіналів довідок про заробітну плату та роботу в підприємствах Крайньої Півночі за період з 1986 року по 1998 рік, повторно звернувся до відповідача із заявою та відповідним пакетом документів для перерахунку пенсії.

Однак, рішенням від 25.09.2023 №42 відповідачем відмовлено у проведенні перерахунку пенсії.

Позивач вважає відмову у перерахунку пенсії з мотивів необхідності підтвердити відповідність сум заробітної плати зазначених у довідках первинними документами протиправною та безпідставною, адже проведення перевірки відомостей зазначених в довідках про розмір заробітної плати покладено на органи Пенсійного фонду України. Крім того, вказує, що відповідачем безпідставно не зараховано до трудового стажу період роботи в районах Крайньої Півночі з 07.07.1986 по 22.09.1998 з розрахунку 1 рік роботи за 1,5 роки трудового стажу роботи для призначення пенсії.

З огляду на що, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України.

У відзиві на позовну заяву від 14.12.2023 №0300-0902-8/73149, який подано до суду 19.12.2023, відповідач позовних вимог не визнав. Повідомляє, що позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії по віку з посиланням на відсутність документів в матеріалах пенсійної справи, якими можна підтвердити відповідність сум заробітної плати зазначених у довідках первинним документам. Крім того, у трудовій книжці відсутні відомості, які б свідчили, що періоди роботи з 07.07.1986 по 22.09.1998 на території російської федерації носили пільговий характер, наявні довідки про період роботи у вказаних підприємствах потребують перевірки на відповідність первинним документам.

Щодо перерахунку пенсії з урахуванням заробітку за 60 місяців з 1986 по 1990 роки зазначає, що відповідно до страхового стажу при призначенні пенсії на території України до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території росії включно до 31.12.1991. Разом з тим, наявні довідки про заробітну плату у зв`язку із відсутністю первинних документів, підлягають перевірці, оскільки дипломатичні відносини розірвано, надіслати запит для проведення перевірки до уповноважених органів російської федерації немає можливості.

З урахуванням зазначеного, відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповіді від 28.12.2023 на відзив позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 15.03.2024 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області.

У відзиві на позовну заяву від 20.03.2024 №0900-0903-8/17366, який подано до суду 01.04.2024, Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області позовних вимог не визнало та просило суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У відповіді від 03.04.2024 на відзив позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити повністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.02.2023 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по віку, призначену на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

14.07.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням кратності обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 07.07.1986 по 22.09.1998, оскільки йому стало відомо, що при призначенні пенсії орган Пенсійного фонду не врахував норми пункту 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»», яким обумовлено зараховувати працівникам кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них районах після 01 березня 1960 року за один рік і шість місяців при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком. Після 01 січня 1991 року питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (колишнього СРСР, а потім Російської Федерації) врегульовано міжнародними угодами, підписаними Україною та Російською Федерацією.

Листом від 11.08.2023 №26310-25096/С-02/8-0300/23 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило про відмову у здійсненні перерахунку пенсії.

У зв`язку із чим, 19.09.2023 позивач, після отримання оригіналів довідок про заробітну плату та роботу в підприємствах Крайньої Півночі за період з 1986 року по 1998 рік, повторно звернувся до відповідача із заявою та відповідним пакетом документів для перерахунку пенсії.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області від 25.09.2023 №42 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, оскільки підтвердження довідок про заробітну плату здійснюється шляхом перевірки відповідності суми заробітної плати, зазначеної у довідці, первинними документами.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграфу б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані, у тому числі, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом д пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції №530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі і від 26 вересня 1967 року Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівними довідками, уточнюючими довідками.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, трудової книжки ОСОБА_1 від 08.02.1984, останній працював:

з 07.07.1986 року водієм в автобазі №11 треста Надимгазмонтаж;

з 15.01.1987 року переведений в Автобазу №7 тресту Уренгойгазжилстрой, яка 01.10.1987 року перейменована у Виробниче спеціалізоване об`єднання автомобільного і водного транспорту Автотранспортне підприємство №7;

21.03.1994 звільнений з Виробничого спеціалізованого об`єднання автомобільного і водного транспорту Автотранспортне підприємство №7;

з 28.03.1994 прийнятий на роботу в Муніципальне автотранспортне підприємство, яке в послідуючому було перейменоване в Муніципальне підприємство автомобільного транспорту;

22.09.1998 звільнений з Муніципального підприємства автомобільного транспорту, що також підтверджується відповідними підтверджуючими довідками про стаж роботи.

Усі зазначені вище підприємства знаходились в Ямало-Ненецькому національному окрузі, що відноситься до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, періоди роботи ОСОБА_1 на підприємствах, розташованих в районах Крайньої Півночі, стверджуються записами в трудовій книжці та відповідними, долученими до матеріалів справи, довідками про стаж роботи, зокрема: архівною довідкою від 14.02.2020 №53-96-000122/20, архівною довідкою №1204-02/6727 від 20.09.2019, архівною довідкою №1204-02/6728 від 20.09.2019, архівною довідкою №1204-02/6729 від 20.09.2019, довідками Муніципального унітарного підприємства автомобільного транспорту від 27.09.2019 №121/07, від 27.09.2019 №122/07, від 27.09.2019 №123/07, уточнюючою довідкою про спеціальний стаж роботи №120/09 від 26.09.2019.

Крім того, у пункті 2 Розділу 1 Інструкції №530/П-28 чітко вказано, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 3 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі №554/1723/17, від 21 серпня 2019 року у справі №750/1717/16-а, від 08 листопада 2019 року у справі №396/153/17, від 22 лютого 2021 року у справі №266/258/16-а.

Таким чином, наявні достатні та необхідні правові підстави для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.1992 по 22.09.1998 до трудового стажу, а з 07.07.1986 по 22.09.1998 до трудового стажу із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.

Щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести перерахунок призначеної позивачу пенсії з урахуванням заробітку за 60 календарних місяців у період з 1986 по 1990 роки на підставі ч.1 ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №52 від 21.07.2021 року, архівної довідки №53-96-000122/20-(1) від 14.02.2020 року, архівної довідки №1204-02/6728 від 20.09.2019 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Головними управліннями Пенсійного фонду України у Волинській області та в Івано-Франківській області проведено перевірку документів для оформлення пенсії позивача, за наслідком якої відповідачі дійшли висновку, що з огляду на відсутність первинних документів, на підставі яких видано довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №52 від 21.07.2021 року, архівну довідку №53-96-000122/20-(1) від 14.02.2020 року, архівну довідку №1204-02/6728 від 20.09.2019 року, відсутні підстави врахувати при обчисленні розміру пенсії заробітну плату, згідно вищезазначених довідок.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Разом з тим, неможливість Головних управлінь Пенсійного фонду України у Волинській області та в Івано-Франківській області провести перевірку відповідності даних довідок про заробітну плату за періоди з 1986 по 1990 роки первинними документам, не повинно покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки самі по собі довідки видані належним органом та містять усі необхідні відомості щодо розміру заробітної плати позивача.

При цьому суд враховує, що а ні Порядком №22-1, а ні іншим нормативним документом не визначено вичерпного переліку тих первинних документів, якими повинна підтверджуватись довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, а також не передбачено порядок підтвердження довідки про заробіток первинними документами, якщо відомості про заробітну плату відсутні на території України.

Варто зазначити, що відповідачем не було надано жодного доказу про скасування спірних довідок, або того, що записи в них є такими, що не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням закону.

На переконання суду право особи на пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, оскільки збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.

Крім того суд вважає, що позивач не може бути позбавлений свого права на нарахування пенсії згідно з вказаної довідки через неможливість перевірки їх достовірності органом Пенсійного фонду у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які він не міг жодним чином впливати. Зі свого боку, позивач вчинив всі необхідні для перерахунку розміру пенсії дії, а відтак, не може нести тягар відповідальності за формування роботодавцем відповідних первинних документів.

Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що надані позивачем для врахування розрахунку розміру пенсії довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №52 від 21.07.2021, №53-96-000122/20-(1) від 14.02.2020 та №1204-02/6728 від 20.09.2019 відповідають вимогам Порядку №22-1 та положенням частини 1 статті 40 Закону №1058-IV, а відтак мають бути враховані при перерахунку пенсії позивача.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки, позивач із заявою про перерахунок пенсії з урахування кратності обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі звернувся до пенсійного органу 14.07.2023, перерахунок та виплата такої пенсії повинна проводитись з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 14.07.2023.

Водночас, суд звертає увагу позивача на те, що відмова в перерахунку пенсії оформлена листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №26310-25096/С-02/8-0300/23 від 11.08.2023 не є рішенням суб`єкта владних повноважень, в розумінні КАС України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області №42 від 25.09.2023 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1992 по 22.09.1998 до трудового стажу, та в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 07.07.1986 по 22.09.1998 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців та провести перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 14.07.2023 та з урахуванням заробітку за 60 календарних місяців у період з 1986 по 1990 роки на підставі ч.1 ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №52 від 21.07.2021, архівної довідки №53-96-000122/20-(1) від 14.02.2020, архівної довідки №1204-02/6728 від 20.09.2019.

В задоволенні решти вимог відмовити.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до ч.1, 2 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки позовні вимоги задовольняються частково, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Крім того, позивачем у позовній заяві заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги в розмірі 8000, 00 грн, яка не підлягає задоволенню з підстав відсутності документального підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області №42 від 25.09.2023 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1992 по 22.09.1998 до трудового стажу, та в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 07.07.1986 по 22.09.1998 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців та провести перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 14.07.2023 та з урахуванням заробітку за 60 календарних місяців у період з 1986 по 1990 роки на підставі ч.1 ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №52 від 21.07.2021, архівної довідки №53-96-000122/20-(1) від 14.02.2020, архівної довідки №1204-02/6728 від 20.09.2019.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ).

Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока