Справа № 520/7544/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 р. Справа № 520/7544/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 23.01.24 по справі № 520/7544/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судових рішень по справі №520/7544/22, в якій просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення по адміністративній справі 520/7544/23.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судових рішень по справі №520/7544/22 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив ухвалу скасувати та прийняти нову, якою заяву про встановлення судового контролю задовольнити.

В доводах апеляційної скарги посилався на те, що висновок суду про те, що рішення по справі №520/7544/23 перебувають на виконанні є необґрунтованим, адже на час звернення позивача із заявою про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України виконавче провадження на рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/7544/23 державним виконавцем було закрито, матеріали про невиконання судового рішення направлені до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 КК України.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із доводами апеляційної скарги щодо безпідставності відмови суду першої інстанції у задоволенні заяви позивача, з огляду на таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з положеннями статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (частина друга статті 372 КАС України).

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина четверта статті 372 КАС України).

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина п`ята статті 372 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга 2 статті 382 КАС України).

Відповідно до частини восьмої статті 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах також здійснюється у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу, якою врегульовані особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби та приватного виконавця.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що положеннями КАС України розмежовані такі форми судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення, та розгляд судом спорів, предметом оскарження яких є рішення, дія або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або ж приватного виконавця.

При цьому правовою підставою для вжиття заходів судового контролю за виконанням судових рішень на підставі частини першої статті 382 КАС України є ухвалення судом рішення не на користь суб`єкта владних повноважень.

Положення статті 382 КАС України не містять застережень щодо можливості встановлення заходів судового контролю виключно після вжиття позивачем заходів з його примусового виконання у порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.

Так, звернення позивача до суду на підставі статті 382 КАС України та примусове виконання рішення суду у порядку виконавчого провадження є окремими самостійними процедурами, спрямованими на виконання судового рішення, та можуть застосовуватися одночасно.

За наведеного правового регулювання, колегія суддів апеляційного суду зазначає про необґрунтованість позиції суду першої інстанції щодо відсутності підстав для вжиття заходів судового контролю з мотивів існування у позивача об`єктивної можливості отримати реальне виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що положеннями статті КАС України встановлене право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

У той же час, ухвала суду з питань судового контролю за виконанням рішення, у тому числі, про відмову у вжитті таких заходів, має відповідати вимогам щодо її обґрунтованості.

Судом апеляційної інстанції установлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними а зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови виплати пенсії з 01.04.2019 року ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру з урахуванням проведеної індексації з 01.03.2022 року, згідно Постанови КМУ від 16.02.2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в області здійснити з 01.04.2019 року виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру, з урахуванням проведеної індексації з 01.03.2022 року, згідно Постанови КМУ від 16.02.2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" із врахуванням раніше виплачених сум.

Однак, з довідки № 4574 від 19.12.2023 виданої ОСОБА_1 вбачається, що відповідачем при перерахунку пенсії ОСОБА_1 застосовано обмеження максимального розміру пенсії, а саме - 24008,13 грн., хоча основний розмір пенсії з урахуванням індексації попередньо обраховано як 28869,27 грн. (а.с. 63)

Суд першої інстанції при вирішенні питання про встановлення судового контролю, зазначеним доводам заявника оцінки не надав, позаяк звернення позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю обумовлене саме неповним виконанням суб`єктом владних повноважень рішення суду, що набрало законної сили.

Частиною третьої статті 242 КАС України встановлені вимоги до судового рішення, при дотриманні яких судове рішення вважається обґрунтованим; серед таких вимог є надання оцінки аргументам учасника справи.

За вказаних обставин та наведеного правового регулювання, зважаючи на ненадання судом першої інстанції оцінки обставинам, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття заходів судового контролю, колегія суддів апеляційного суду зазначає про передчасність висновку суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішенням суду за заявою ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, а також зважаючи на положення частини першої статті 382 КАС України, згідно з якими повноваження із вжиття заходів судового контролю надані суду, який ухвалив судове рішення, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду та, відповідно, задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 по справі № 520/7544/23 - скасувати.

Направити справу № 520/7544/23 для продовження розгляду до Харківського окружного адміністративного суду .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко