Справа № 300/8058/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/8058/23 пров. № А/857/1154/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року в справі №300/8058/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції - Матуляк Я.П.,

час ухвалення рішення - 26.12.2023 року,

місце ухвалення рішення - м.Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , з урахуванням вимог п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з жовтня 2022 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обчислення з 55 % грошового забезпечення можливе лише при звільненні у відставку, а позивача звільнено у запас, застосування до нього норми, яка передбачає обчислення грошового забезпечення з 55 % є безпідставним. Крім того, в наданих позивачем документах, його ступінь придатності до служби в поліції не був встановлений. Тобто висновок лікарської комісії стосовно позивача не відповідає вимогам ст.77 Закону України "Про Національну поліцію України".

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, виконання рішення у справі №300/4338/22 від 27.12.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з жовтня 2022 року переведено ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років та проведено перерахунок його пенсії, внаслідок якого розмір пенсії склав 6807,12 грн.

10.08.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив провести перерахунок його пенсії врахувавши 5 відсотків за звільнення зі служби за станом здоров`я відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.10,11).

На заяву позивача, листом від 04.09.2023 відповідач повідомив про позивача про проведений перерахунок на виконання рішення суду, а також зазначив, що рішенням суду у справі №300/4338/22 від 27.12.2022 не зобов`язано пенсійний орган проводити перерахунок пенсії з урахуванням 5% за звільнення зі служби за станом здоров`я (а.с.12,13).

Вважаючи протиправною таку відмову відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України від 09.04.92 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII визначені правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України.

Пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

При цьому відповідно до п.1 Розділу ІХ Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС №285 залежно від результатів проведеної лікарської та/або військово-лікарської експертизи М(ВЛ)К приймається рішення, яке може бути оформлене як Свідоцтво про хворобу, Довідка або Постанова медичної (військово-лікарської) комісії (додаток 18) (далі - Постанова М(ВЛ)К).

Рішення М(ВЛ)К оформлюється як Свідоцтво про хворобу, якщо за результатами медичного огляду поліцейський, військовослужбовець НГУ, здобувач вищої освіти в ЗВО, ВВНЗ визнаний непридатним або обмежено придатним до служби. В інших випадках рішення М(ВЛ)К щодо осіб, зазначених у пункті 2 розділу І цього Положення, оформляється як Довідка або Постанова М(ВЛ)К. (п.2 Розділу ІХ Порядку №285).

Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про хворобу виданого військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України в Івано-Франківській області" за №79 від 15.01.2018 у позивача встановлено "захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції". Позивач непридатний до служби в поліції.

Колегія суддів зазначає, що медичний огляд позивач пройшов 15.01.2018, тобто на момент чинності Порядку №285, а відтак комісією правомірно винесено постанову з відповідним формулюванням згідно з вказаним Порядком. Вказане свідоцтво відповідає вимогам Порядку № 285.

Також колегія суддів апеляційного суду наголошує, що Верховний Суд, зокрема у постанові від 16.02.2021 у справі № 750/10356/16-а, зазначив про те, що відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 2262-XII підставою для призначення відповідачем позивачу пенсії у підвищеному розмірі є факт звільнення особи на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (через хворобу), а не зміст висновку військово-лікарської комісії.

Так, матеріалами справи стверджується, згідно витягу з наказу ГУ НП в Івано-Франківській області від 29.05.2018 №211 о/с, що позивача звільнено саме зі служби в поліції за підпунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліції» через хворобу.

Доводи апелянта про те, що в свідоцтві про хворобу позивача зазначено "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час", не відповідають дійсності, оскільки військо-медичною комісію прийнято рішення саме про непридатність позивача до служби в поліції, а тому відхиляються колегією суддів.

Зрештою суд апеляційної інстанції повторно наголошує, що визначальним є факт звільнення особи на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (через хворобу), а не зміст висновку військово-лікарської комісії, який у цій справі відповідає вимогам Порядку № 285 та законодавчому формулюванню про непридатність до служби в поліції.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, суд апеляційної інстанції підтримує правильний висновок суду першої інстанції, що відповідачем протиправно не враховано до відсоткового розміру грошового забезпечення позивача, який враховується при обчисленні пенсії 5% грошового забезпечення, як наслідок, відмова відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу з жовтня 2022 року, виходячи з 70% грошового забезпечення, є протиправною, а позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року в справі №300/8058/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 03 квітня 2024 року.