Справа № 580/12300/23
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.

за участі:

секретар с/з Піскунова О.Ю.

пр-к позивача Шевченко А.Г.

пр-к позивача Нестеренко О.Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 та Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви до Черкаської обласної військової адміністрації, державного реєстратора Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації Штрика Євгена Анатолійовича про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправним та скасування рішення, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 та Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви звернулися із позовом до Черкаської обласної військової адміністрації та державного реєстратора Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації Штрика Євгена Анатолійовича, в якому просили суд:

- визнати протиправним і скасувати розпорядження Черкаської обласної військової адміністрації «Про заяву віруючих громадян» № 327 від 26.06.2023;

- визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Штрика Євгенія Анатолійовича про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи - Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Троїцької Парафії Черкаської Єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв», (адреса; 19950, Україна, Черкаська обл., Чорнобаївський район, село Іркліїв, вул. Богдана Хмельницького, буд. 60), на підставі якого внесено запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 007000100 від 30.06.2023;

- визнати протиправним і скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 007000100 від 30.06.2023, що внесений державним реєстратором Штриком Євгенієм Анатолійовичем щодо державної реєстрації змін до установчих документів (статуту) юридичної особи - Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Троїцької Парафії Черкаської Єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв», (адреса; 19950, Україна, Черкаська обл., Чорнобаївський район, село Іркліїв, вул. Богдана Хмельницького, буд. 60), зі зміною підлеглості з «Української Православної Церкви» на «Української Православної Церкви (Православної Церкви України)»; назви на Релігійна організація «Релігійна громада Свято-Троїцький Собор Черкаської Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв», юридичної адреси на вул. Богдана Хмельницького, будинок 60, с. Іркліїв, Золотоніський район, Черкаська область, та викладенням статуту в новій редакції.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачі подали апеляційні скарги, в яких просять оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційних скарг апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, позивачі стверджують, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що дані правовідносини слід вирішувати в рамках господарського судочинства, оскільки предметом оскарження є саме дії державного реєстратора, як суб`єкта владних повноважень, щодо помилкового внесення змін в реєстраційні дані Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Троїцької Парафії Черкаської Єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв» замість Релігійна організація «Релігійна громада Свято-Троїцький Собор Черкаської Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв»

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційні скарги до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 березня 2024 року.

Черкаською обласною військовою адміністрацією подано відзив на апеляційні скарги, в якому вона просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Відзив на апеляційні скарги від державного реєстратора Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації Штрика Євгена Анатолійовича до суду не надходив, що не перешкоджає їх розгляду по суті.

20 березня 2024 року у судовому засіданні оголошено по справі перерву до 27 березня 2024 року.

Представники апелянтів у судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

У судове засідання відповідачі не з`явилися та явку уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, зі спільними позовними вимогами в суд звернулися:

юридична особа - Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви та фізична особа - ОСОБА_3 .

Звернення до суду з даним позовом ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що внаслідок дій відповідачів порушено його право на свободу совісті та віросповідання, а зміна підлеглості релігійної громади в організаційних та канонічних питаннях порушує його право на вільне волевиявлення членства у відповідній релігійній організації і на вільний вибір сповідання релігійного культу.

В свою чергу, Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви вказувало, що в наслідок протиправних дій відповідачів без належних документів та відповідних законних підстав було внесено зміни до установчих документів Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Троїцької Парафії Черкаської Єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв» , хоча реєстраційна дія щодо реєстрації змін не здійснювалася.

З огляду на зміст та виклад позовних вимог суд першої інстанції вважав, що даний спір слід розглядати в порядку господарського судочинства, а тому, відмовив у відкритті провадження у адміністративній справі.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» унормовано, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція-це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства. Частиною другою цієї ж статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядку судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, якщо один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції або владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їхні права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині першій статті 1 Цивільного кодексу України вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

До таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2019 у справі № 280/191/19 (провадження № 14-377цс19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 надала оцінку підсудності спорів, пов`язаних з діяльністю релігійних організацій в Україні.

Зокрема, Велика Палата зазначала, що правовідносини, пов`язані з діяльністю релігійних організацій, регулюються Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації» № 987-ХІІ, який був прийнятий 23 квітня 1991 року та набув чинності 06 червня 1991 року (Закон).

Положеннями статті 14 вказаного Закону було визначено, що перевищення встановленого цим Законом терміну прийняття рішень про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством Української РСР. Зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень).

Відповідно до статті 15 Закону № 987-ХІІ в редакції від 23 квітня 1991 року рішення про відмову в реєстрації статуту (положення) релігійної організації із зазначенням підстав відмови повідомляється заявникам письмово в десятиденний термін. Це рішення може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством Української РСР.

Згідно зі статтею 16 Закону № 987-ХІІ в редакції від 23 квітня 1991 року реєстрація статутів (положень) новоутворених після реорганізації релігійних організацій здійснюється в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

На момент прийняття цього Закону не існувало господарських чи арбітражних судів, не було прийнято ГПК.

Натомість на час прийняття Закону № 987-ХІІ ЦПК містив главу 31-А, в порядку якої розглядались спори громадян і юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень щодо оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності в адміністративних правовідносинах.

Отже, на час прийняття Закону існувало інше процесуальне законодавство, якому положення Закону № 987-ХІІ в редакції 1991 року кореспондували.

В подальшому Верховною Радою України з ЦПК України була виключена глава 31-А та було прийнято КАС України, який визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Нормами КАС України було визначено юрисдикцію спорів, у яких, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4).

У той же час відповідні зміни до Закону № 987-ХІІ внесені не були.

При цьому, КАС поряд з ЦПК та ГПК є спеціальними нормативними актами, до предмета регулювання яких входить, у тому числі, визначення юрисдикції та підсудності судових спорів.

Водночас визначення юрисдикції і підсудності спорів не є і не може бути на цей час предметом регулювання Закону № 987-ХІІ.

А тому, положення Закону № 987-ХІІ щодо судового оскарження рішення органу державної влади про реєстрацію змін до установчих документів релігійної організації в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України, є застарілими та не відповідають чинному процесуальному законодавству».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02.06.2021 у справі №461/3008/20.

Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.04.2021 у справі №910/10011/19 уточнила правову позицію, викладену в постановах від 18.12.2019 у справі №916/2086/19, від 20.11.2019 у справі № 910/8132/19, від 22.01.2020 у справі № 809/1025/17 та інших, у яких викладена аналогічна позиція, зазначивши, що спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, мають розглядатись в порядку господарського судочинства.

При цьому Велика Палата Верховного Суду знов звертає увагу, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними в розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК незалежно від того, чи є позивач та інші учасники справи акціонерами (учасниками) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами ГПК. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 921/36/18, від 18.03.2020 у справі №466/6221/16-а, від 15.04.2020 у справі № 804/14471/15, від 03.11.2020 у справі № 922/88/20.

Судом першої інстанції зазначено, що у даній справі предмет спору пов`язаний безпосередньо з корпоративними правовідносинами, а саме спір позивача - ОСОБА_3 , який є учасником юридичної особи, її засновником чи керівником, щодо внесення змін відомостей в ЄДР саме щодо цієї організації, на нього не поширюється юрисдикція адміністративних судів і він підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Наразі, з матеріалів позовної заяви не вбачається, що спір між ОСОБА_3 та відповідачами, як органами владних повноважень, стосується його прав та інтересів саме, як учасника юридичної особи, її засновника чи керівника.

Водночас судом першої інстанції не надано оцінки, що позивачем - 1 у цій справі виступає юридична особа - Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви, а не її учасник. Не надано оцінки щодо наявності чи відсутності спору між релігійною організацією та її учасником, корпоративного спору між учасниками релігійної організації з приводу керівника релігійної громади.

Рішення державного реєстратора, яке оскаржується релігійною організацією у даній справі не має похідного характеру (тобто оскарження даного рішення не обумовлене будь-яким іншим оспорюванням тих чи інших дії чи рішень в середині релігійної організації).

Тобто, спірні правовідносини у цій справі не є подібними до правовідносин у наведених вище судових справах, судові рішення у яких переглядалися Великою Палатою щодо визначення підсудності спорів.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що звернення релігійної організації до суду із цим позовом покликане необхідністю захисту прав релігійної організації у сфері публічно-правових відносин, а не корпоративних та майнових прав, що виключає розгляд цієї справи в порядку господарського судочинства, натомість підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності між сторонами спору з господарських чи корпоративних відносин та передчасно виніс оскаржувану ухвалу, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми процесуального права, отже колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 283, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати, а справу та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 03.04.2024р.)