Справа № 440/18667/23
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/18667/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Ясиновського І.Г., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також - відповідач), відповідно до якої просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 24.11.2023 року №5, прийняте Головним управлінням ДПС в Полтавській області, згідно якого до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10441,80 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що призначити фактичну перевірку з питань щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій можливо тільки у випадках наявності або отримання контролюючим органом інформації, яка б надавала йому право на проведення перевірки з цих питань. Але ані в наказі №1808-П від 09.10.2023 на проведення перевірки, ані в акті фактичної перевірки від 20.10.2023 не зазначено, яка конкретно інформація та від кого була отримана, що стала підставою для призначення фактичної перевірки. Відтак, у спірному випадку наказ №1808-П від 09.10.2023 про проведення фактичної перевірки не відповідає критеріям, що вказані у статті 80 Податкового кодексу України. Отже, призначення фактичної перевірки було здійснено ГУ ДПС у Черкаській області за відсутності правових підстав. При цьому, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Жодних порушень законодавства України під час фактичної перевірки, яка проходила 10.10.2023 (відвідування магазину, зняття залишків товарних запасів, письмове звернення на адресу позивача про надання завірених належним чином копій документів) відповідачем не було встановлено. При цьому, електронна інформація, яка знаходиться у контролюючого органу (розрахункові документи, які надходять по дротових та бездротових каналах зв`язку до контролюючого органу), не є належним доказом порушення. Також перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому, такі дії не можуть вчинятись в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/18667/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено Головне управління ДПС у Черкаській області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

08.01.2024 від Головного управління ДПС у Полтавській області до суду надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.01.2024 у задоволенні заперечення Головного управління ДПС у Полтавській області проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження відмовлено.

17.01.2024 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ДПС в Полтавській області на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на їх безпідставність. Зазначив, що за результатами проведеної фактичної перевірки встановлено порушення вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Згідно даних системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій через РРО/ПРРО фіскальний номер , заводський номер ПБ, який належить платнику, встановлено відсутність в розрахункових документах обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, а саме: цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої на загальну суму реалізованих товарів 7004,00 грн. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, сформульованою в постанові від 02.02.2023 у справі №500/6845/21, відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265. Поряд з цим, виходячи з аналізу приписів Порядку передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 №1057, система зберігання і збору даних РРО забезпечує збір та внесення даних РРО у бази даних системи обліку даних РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, перевірку цілісності і незмінності даних та ідентифікацію РРО засобами національної системи масових електронних платежів. В акті перевірки податковим органом систематизовано порушення по фіскальних чеках, у яких відсутні цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія із чотирьох літер і шестизначний номер), у якому чітко відображено номер чека продажу, дату, час, найменування товару та об`єм, ціну за якою реалізовано алкогольні напої. З урахуванням наведеного, надані докази з бази даних органу ДПС, відповідно до вимог статті 73 КАС України, є належним доказом для підтвердження порушень ФОП ОСОБА_1 /а.с. 75-78/.

У відповіді на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду 22.01.2024, позивач наполягав на тому, що у відзиві на позовну заяву відповідач не надав своєї правової оцінки стосовно тих порушень, які були допущені третьою особою при призначенні і проведенні фактичної перевірки та відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Під час проведення фактичної перевірки, яка проходила 10.10.2023 в магазині позивача (відвідування магазину і проведення контрольно-розрахункової операції) питання реалізації підакцизної продукції за минулий період відповідачем взагалі не перевірялося, тому що у відповідача не було доступу до всіх первинних документів позивача, а в акті фактичної перевірки було безпідставно зазначено про нібито виявлені порушення при реалізації алкогольних напоїв за минулий період, а саме: фіскальні чеки не містять обов`язкового реквізиту - цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що вищезазначені порушення він встановив згідно електронних копій розрахункових документів, що подаються до контролюючого органу. Копій фіскальних чеків, згідно яких нібито встановлено порушення, відповідач не додав ні до акту фактичної перевірки, ні до відзиву на позовну заяву. При цьому, інформація, яка надходить до ДПС України в електронному вигляді по дротових або бездротових каналах зв`язку, використовується органами Податкової служби для аналітичної діяльності та повинна знайти підтвердження під час проведення документальних перевірок платників податків, а не бути єдиною підставою для нарахування штрафних (фінансових) санкцій. Закон України "Про інформацію" №1642-111 від 6.04.2000 надає визначення поняттям, що таке "документ" і що таке "інформація". Під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Документ - матеріальний об`єкт, що містить у зафіксованому вигляді інформацію, оформлену у зведеному порядку і має відповідно до чинного законодавства юридичну силу. Виходячи з вищенаведеного, документом, а отже і доказом, згідно ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України, є фіскальний чек, а не почекова електронна інформація /а.с. 94-101/.

Третя особа - ГУДПС у Черкаській області правом на подання до суду письмових пояснень по суті спору у визначений судом строк не скористалося.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.02.2017, номер запису про державну реєстрацію в ЄДР №0026175; вид діяльності: 47.11 - Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); є платником податку на додану вартість /а.с. 14-16, 19/.

09.10.2023 в.о. начальника ГУ ДПС у Черкаській області ОСОБА_2 , на підставі підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань обліку товарних запасів, відображення обов`язкових реквізитів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження товарів, регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі, із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних засобів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), винесено наказ №1808-П про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 08.07.2021 по 19.10.2023 за місцем фактичного здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_1 з 10.10.2023 тривалістю 10 діб /а.с. 29/.

09.10.2023 за підписом заступника начальника ГУ ДПС у Черкаській області Т. Харьковської видано направлення на перевірку №3264/23-00-07-07-01 /а.с. 30/.

10.10.2023 під час виходу за місцем фактичного здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , інспектором перевірки на ім`я ФОП ОСОБА_1 виписано письмове повідомлення із зобов`язанням останнього у строк до 19.10.2023 надати до контролюючого органу наступні документи (їх належним чином звірені копії): реєстраційні посвідчення РРО, підтверджуючі документи на об`єкти оподаткування за місцем провадження діяльності, опис залишків товару станом на дату виникнення зобов`язання ведення обліку товарних запасів, підтверджуючі документи на придбання, облік товарів, договір електронного платіжного засобу, документи, що підтверджують оформлення трудових відносин з найманими працівниками /а.с. 32/.

20.10.2023 інспекторами ГУ ДПС у Черкаській області складено акт №10586/23-00-07-07-01/ про результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за місцем фактичного здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 37-42/.

За висновками акту від 20.10.2023 №10586/23-00-07-07-01/ встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 пунктів 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", оскільки згідно даних системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій через РРО/ПРРО фіскальний номер , заводський номер ПБ, який належить платнику, встановлено відсутність в розрахункових документах обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, а саме: цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої на загальну суму реалізованих товарів 7004,00 грн.

На підставі висновків акта від 20.10.2023 №10586/23-00-07-07-01/ ГУ ДПС в Полтавській області 24.11.2023 винесено податкове повідомлення-рішення №5, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 10441,80 грн /а.с. 43-45/.

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 24.11.2023 №5, звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі також - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У розумінні підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Так, пункт 80.2 статті 80 ПК України встановлює, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Аналіз вказаної норм дає підстави вважати, що для застосування підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України у якості підстави для проведення фактичної перевірки, необхідною умовою є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків відповідних вимог законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

У той же час суд вважає за необхідне зазначити, що інформація, на підставі якої має бути прийнято наказ на проведення перевірки, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи. Саме для перевірки дійсної наявності порушень і призначається перевірка.

Так, підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України визначає в якості підстави для призначення фактичної перевірки інформацію від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства.

Суд також зазначає, що підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України визначає в якості підстави для призначення фактичної перевірки інформацію саме про порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відтак, з аналізу зазначеного підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України вбачається, що відповідна інформація має містити конкретні фактичні дані про реальну, а не ймовірну, наявність порушення вимог законодавства в частині здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, з викладеного слідує висновок, що предмет фактичної перевірки обов`язково має відповідати тим підставам, наявність яких зумовила призначення податковим органом такої перевірки.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що фактичних даних, що свідчили б про можливі порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, наказ на проведення перевірки №1808-П від 09.10.2023 не містить.

Отже, контролюючим органом не доведено наявності на момент прийняття наказу на проведення перевірки №1808-П від 09.10.2023 інформації про порушення позивачем вимог законодавства, а також про її отримання в установленому законодавством порядку, як того вимагають приписи підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Зазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.12.2018 у справі №820/4894/18.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що зі змісту акту фактичної перевірки від 20.10.2023 №10586/23-00-07-07-01/ неможливо встановити, що саме слугувало підставою для призначення такої перевірки.

Так, в акті фактичної перевірки від 15.11.2021 №7779/25/12/РРО/ НОМЕР_2 , як і у наказі на проведення перевірки №1808-П від 09.10.2023, в якості підстави проведення перевірки вказано лише посилання на підпункти 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 пункту 20.1 статті 20, підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Судом не заперечується той факт, що до функцій контролюючих органів, відповідно до статті 19-1 ПК України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14.); забезпечення контролю за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку (п.п.19-1.1.15); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.16).

Водночас, суд зазначає, що реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Такими функціями податковий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.05.2020 у справі №816/3238/15.

У постанові від 22.09.2020 (справа №520/8836/18) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, окрім наведених вище висновків, зазначив, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення. З урахуванням цього Верховий Суд зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання. Таку правову позицію підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду і в постановах від 11.07.2022 у справі №120/5728/20-а, від 21.12.2022 у справі №500/1331/21.

Крім того, невиконання вимог закону щодо наявності підстав для призначення та проведення документальної позапланової перевірки, та неспростування відповідачем обставин незаконності рішення про призначення перевірки, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої; акт перевірки, отриманий в результаті такої перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом (постанова КАС ВС від 04.03.2021 у справі №640/18411/18).

Зважаючи на викладене, та беручи до уваги відсутність у наказі на проведення перевірки №1808-П від 09.10.2023, направленні на проведення перевірки та акті фактичних підстав для проведення перевірки, які не були доведені відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд приходить до висновку, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено протиправно.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на необхідність врахування під час розгляду цієї справи правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.07.2023 у справі №280/4696/22, щодо наявності у контролюючого органу правових підстав для проведення фактичної перевірки в силу вимог закону, судом оцінюються критично, оскільки фактичні обставини у справі №280/4696/22 не є релевантними з фактичними обставинами у цій справі №440/18667/23.

Так, у справі №280/4696/22 фактична перевірка здійснювалася на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, який містить дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері. Тобто цей пункт передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

При цьому, у цій справі №440/18667/23 фактична перевірка здійснювалася контролюючим органом на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, який не містить інших самостійних (автономних) підстав для проведення фактичної перевірки, окрім наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Відтак, на переконання суду, допущені контролюючим органом у спірному випадку порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 призводять до відсутності правових наслідків такої, що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого за її результатами.

Таким чином суд вважає, що контролюючий орган ініціював проведення фактичної перевірки позивача без жодної визначеної Законом умови, за відсутності законодавчо обґрунтованих підстав для проведення перевірки, за результатами якої прийнято оскаржуване рішення. Внаслідок цього, зазначені обставини є самостійними, окремими, умовами визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, що прийняте за наслідками такої перевірки.

Згідно висновків, викладених у постанові Палати КАС ВС від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Якщо ж суд визнає, що встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення, рішення, необхідність перевірки суті конкретного порушення як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання - відсутня (Постанова Палати КАС ВС від 22.09.2020 у справі №520/8836/18)

З огляду на те, що судом встановлено порушення процедури проведення фактичної перевірки, суд не вважає за доцільне переглядати висновки такої фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування дій ГУ ДПС в Черкаській області, і не довів правомірності винесення спірного податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій.

Враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 24.11.2023 №5 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи приписи вказаної норми, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код ВП 44057192), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, Черкаська область, 18002, ідентифікаційний код ВП 44131663) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 24 листопада 2023 року №5 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10441,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г. Ясиновський