Справа № 300/4947/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/4947/23 пров. № А/857/504/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року в справі №300/4947/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції Григорук О.Б.,

час ухвалення рішення 15.12.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.05.2023 № 65 про відмову у призначенні ОСОБА_1 з 17 травня 2023 року пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 17 травня 2023 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відсутні підстави для призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах за Списком № 2, оскільки документально не підтверджено пільговиц стаж роботи позивача. Апелянт вважає правомірним незарахування до пільгового стажу спірного періоду роботи позивача, з підстав відсутності підтвердження спірного періоду роботи позивача довідкою про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Водночас зазначено, що відповідно до оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії, до стажу роботи позивача не зараховано період з 03.11.1992 по 09.11.1998, оскільки довідка від 22.03.2023 № 23 не відповідає вимогам додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Дана довідка підтверджує стаж роботи, однак жодним чином не її пільговий характер, крім того у довідці відсутнє посилання на відповідну Постанову КМУ, якою затверджені Списки № 1 та № 2 професій і посад що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, не зазначено характер виконуваних робіт на посаді газозварника, відомості про атестацію робочих з місць, безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, відомості про простої.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17 травня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Згідно записів трудової книжки позивача № НОМЕР_1 та довідки від 22.03.2023 № 23, виданої Долинським районним споживчим товариством Спілки споживчих товариств Івано-Франківської області у спірний період з 03.11.1992 по 09.11.1998:

03.11.1992 позивач прийнятий на роботу газоелектрозварником 5 розряду в Долинське споживче товариство відповідно до розпорядження від 03.11.1992 №629-к; з 30.06.1997 звільнений з роботи по ст.36 п.5 КЗпП України, по переводу в Долинське сільське кооперативне торгове об`єднання, в зв`язку з реорганізацію споживчого товариства (розпорядження правління Долинського СТ від 30.06.1997 №185);

з 01.07.1997 позивач прийнятий на роботу в Долинське сільське кооперативне торгове об`єднання по переводу будівельником (наказ від 01.07.1997 №1); 05.10.1997 позивача переведено на посаду електрогазозварювальника 5 розряду; 09.11.1998 позивача звільнено з роботи за скороченням штатів (наказ від 09.11.1997 №132-к) (а.с.15, 16, 27).

Крім цього, згідно записів трудової книжки позивач працював у періоди:

з 19.01.1987 по 22.12.1988 - електрогазозварником у Виробничому об`єднанні "Прикарпатзалізобетон" Долинський завод залізобетонних виробів і конструкцій;

з 26.12.1988 по 24.12.1990 - служба в рядах Радянської армії;

з 01.02.1991 по 02.12.1992 - газоелектрозварником в Долинському шляховому ремонтно-будівельному управлінні Івано-Франківського об`єднаного управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних доріг (а.с.13, 14).

За результатом розгляду заяви позивача, за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення від 24.05.2023 № 65, яким відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, передбаченого до п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV. Згідно вказаного рішення відповідач встановив, що вік заявника 55 років, страховий стаж особи 32 роки 10 місяців 29 днів, пільговий стаж складає 5 років 3 місяці 3 дні. За результатом розгляду документів, доданих до заяви: до стажу роботи позивача не зараховано період з 03.11.1992 по 09.11.1998, оскільки надана довідка від 22.03.2023 № 23 за період з 03.11.1992 по 09.11.1998 на посаді газозварника не відповідає вимогам додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а саме - відсутнє посилання на Постанову, не вказано характер виконуваних робіт на посаді газозварника, відомості про атестацію робочих місць, безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, відомості про простої (а.с.32, 33).

Вважаючи протиправною таку відмову відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, як зазначено вище, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Колегія суддів наголошує про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Водночас роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Варто зауважити, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Проте, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі), зокрема, як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За таких обставин, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі №520/15025/16-а, в якій, з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16 вересня 2014 року у справі №21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку №442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Матеріалами справи стверджується те, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17 травня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. За результатом розгляду заяви позивача, за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення від 24.05.2023 № 65, яким відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, передбаченого до п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (не менше 12 років 6 місяців).

Слід зазначити, що п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 05.11.1991 за №1788-XII, з врахуванням пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, також передбачає необхідність наявності у чоловіків пільгового стажу роботи не менше 12 років 6 місяців для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Згідно оскаржуваного рішення відповідач встановив, що вік заявника 55 років, страховий стаж особи 32 роки 10 місяців 29 днів, пільговий стаж складає 5 років 3 місяці 3 дні. За результатом розгляду документів, доданих до заяви: до стажу роботи позивача не зараховано період з 03.11.1992 по 09.11.1998, оскільки надана довідка від 22.03.2023 № 23 за період з 03.11.1992 по 09.11.1998 на посаді газозварника не відповідає вимогам додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а саме - відсутнє посилання на Постанову, не вказано характер виконуваних робіт на посаді газозварника, відомості про атестацію робочих місць, безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, відомості про простої (а.с.32, 33).

Водночас, відповідач зарахував до пільгового стажу період з 17.04.2015 по 05.08.2020, що становить 5 років 3 місяці 19 днів, відповідно до довідки ТОВ "Уніплит" від 05.04.2023 № 11/32 (а.с.26.), що не заперечується відповідачами, проте інший стаж роботи позивача згідно записів трудової книжки не зараховано позивачу до пільгового стажу.

Згідно записів трудової книжки позивача № НОМЕР_1 та довідки від 22.03.2023 № 23, виданої Долинським районним споживчим товариством Спілки споживчих товариств Івано-Франківської області у спірний період з 03.11.1992 по 09.11.1998:

03.11.1992 позивач прийнятий на роботу газоелектрозварником 5 розряду в Долинське споживче товариство відповідно до розпорядження від 03.11.1992 №629-к; з 30.06.1997 звільнений з роботи по ст.36 п.5 КЗпП України, по переводу в Долинське сільське кооперативне торгове об`єднання, в зв`язку з реорганізацію споживчого товариства (розпорядження правління Долинського СТ від 30.06.1997 №185);

з 01.07.1997 позивач прийнятий на роботу в Долинське сільське кооперативне торгове об`єднання по переводу будівельником (наказ від 01.07.1997 №1);

05.10.1997 позивача переведено на посаду електрогазозварювальника 5 розряду; 09.11.1998 позивача звільнено з роботи за скороченням штатів (наказ від 09.11.1997 №132-к) (а.с.15, 16, 27).

Періоди роботи позивача з 03.11.1992 по 30.06.1997 - на посаді газоелектрозварник та з 05.10.1997 по 09.11.1998 - на посаді електрогазозварювальник відносяться до робіт, визначених у Списках №2, виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, тобто 5 років 9 місяців 3 дні, зараховано до загального стажу роботи позивача, однак не зараховано у пільговий стаж за Списком №2 у зв`язку з відсутністю доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця.

Крім цього, згідно записів трудової книжки позивач працював у періоди:

з 19.01.1987 по 22.12.1988 - електрогазозварником у Виробничому об`єднанні "Прикарпатзалізобетон" Долинський завод залізобетонних виробів і конструкцій;

з 26.12.1988 по 24.12.1990 - служба в рядах Радянської армії;

з 01.02.1991 по 02.12.1992 - газоелектрозварником в Долинському шляховому ремонтно-будівельному управлінні Івано-Франківського об`єднаного управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних доріг (а.с.13, 14).

Періоди роботи позивача з 19.01.1987 по 22.12.1988 - електрогазозварником у Виробничому об`єднанні "Прикарпатзалізобетон" Долинський завод залізобетонних виробів і конструкцій; з 01.02.1991 по 02.12.1992 - газоелектрозварником в Долинському шляховому ремонтно-будівельному управлінні Івано-Франківського об`єднаного управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних доріг відносяться до робіт, визначених у Списках №2, виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, тобто 3 роки 9 місяців 6 днів, зараховано до загального стажу роботи позивача, однак не зараховано у пільговий стаж за Списком №2 у зв`язку з відсутністю доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця.

Щодо зарахування позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоду з 26.12.1988 по 24.12.1990 служби в лавах Радянської армії, суд зазначає наступне.

Згідно із абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічні положення викладені в частині першій статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27.02.2018 в справі №672/885/17.

З огляду на вищевикладені висновки суду, на момент призову на військову службу позивач займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та у зв`язку з призовом на військову службу був звільнений (а.с.13), однак період з 26.12.1988 по 24.12.1990 служби в лавах Радянської армії, тобто 1 рік 11 місяців 29 днів відповідачем не зараховано у пільговий стаж за Списком №2.

Суд зазначає, що враховуючи до пільгового стажу за Списком №2 вищевказані періоди робіт та служби в лавах Радянської армії, стаж роботи позивача за Списком №2 становить не менше 12 років 6 місяців.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, суд апеляційної інстанції підтримує правильний висновок суду першої інстанції, що позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року в справі №300/4947/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 03 квітня 2024 року.