Справа № 947/35893/23
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 947/35893/23

Перша інстанція: суддя Калініченко Л.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.02.2024 у справі № 947/35893/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8069053 від 03.11.2023 та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначено, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 122 КУпАП, а саме за перевищення швидкості руху на 54 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29 ПДР під час руху на ділянці 425 км траси «Одеса-Київ». Однак, позивач вказує, що зазначені обставини інспектором патрульної поліції у спірній постанові не відповідають дійсності, оскільки на ділянці 424-427 км. траси «Одеса-Київ» відсутні обмеження руху передбачені дорожніми знаками 3,29 та 3,31, а допустима швидкість руху на цій ділянці дорозі визначена не більше 110 км/год. За наслідком чого, позивач стверджує, що рухаючись на ділянці 425 км траси «Одеса-Київ» зі швидкістю 104 км/год, ним не було порушено жодних вимог ПДР, а спірна постанова підлягає скасуванню.

Представник відповідача подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що 03.11.2023 о 10 год. 50 хв. в ході виконання службових обов`язків у складі екіпажу патрульної поліції, інспектором роти ТОР Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Гречко Романом Анатолійовичем за адресою: Одеська область, 425 км. автомобільної дороги «Київ-Одеса» було виявлено транспортний засіб «HONDA CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю 104 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.», перевищивши максимальне обмеження швидкості на 54 км/год., чим порушив п. 12.9.б) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Відповідач зазначає, що вищезазначене адміністративне правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів ТruСАМ LTI 20/20 №ТС000346 та підтверджується відеозаписами та роздруківкою із вищезазначеного лазерного вимірювача швидкості руху « Q5000 1103 104917», а також, витягами з відеозаписів з портативних відеореєстраторів інспекторів «№471812» та «№471188».

Представник зазначає у відзиві, що на роздруківці файлу з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000346 чітко зазначено: дата здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу 03/11/2023; швидкість з якою рухався транспортний засіб під керуванням позивача 104 км/год.; дистанція на яку здійснювалося вимірювання швидкості руху транспортного засобу 128,0 м.; серійний номер лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів ТС000346, а також інша інформація. Відтак, представник відповідача вказує, що відповідно до покладених на поліцію завдань, інспектор належним чином відреагував на виявлене позивачем порушення Правил дорожнього руху та, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинив транспортний засіб «HONDA CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , у відповідності до встановленого законом порядку здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 05.02.2024 у справі № 947/35893/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8069053 від 03.11.2023 задовольнив.

Скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8069053 від 03.11.2023, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КпАП України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, за відсутністю в діях вини і складу адміністративного правопорушення.

Стягнув на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Департамента патрульної поліції подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що фіксація лазерним вимірювачем швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача відбулося в межах дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км» та до розміщення дорожнього знаку 3.42 «Кінець усіх заборон і обмежень»;

- суд першої інстанції залишив поза увагою, що зазначення в оскаржуваній постанові місця вчинення правопорушення 425 км, замість 427-428 км, є опискою, та не спростовують вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявні довідки про доставку повістки про виклик до апеляційного суду до електронного кабінету апелянта та представника позивача в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» (а.с. 155-156).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу.

Згідно з ч. 10 ст. 126 КАС України вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.11.2023 о 10 год. 50 хв. інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Гречко Романом Анатолійовичем здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за наслідком чого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8069053, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, застосовано до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700,00 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, суть правопорушення полягає в тому, що 03.11.2023 о 11 годині 02 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по Одеській області, Роздільнянський район, с. Єреміївка, 425 км., здійснював рух зі швидкістю 104 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год», чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 54 км/год., що є порушенням п.12.9.б ПДР, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, 30.3, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.122 КУпАП. Також у постанові зазначено, що швидкість руху вимірювалась технічним засобом TruCAM №ТС000346 пвр 471812; 471188.

Не погоджуючись із вказаною постановою відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів на підтвердження того, що на 425 км автомобільної дороги М-05 «Одеса-Київ» діє обмеження швидкості руху на підставі дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", стороною відповідача до суду не надано.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, підпунктом «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України чітко визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п.12.4-12.7 ПДР України, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пп. "и" п. 30.3 цих Правил.

Згідно п.8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пп.«г» п.8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Розділом 33 ПДР України «Дорожні знаки» до забороняючих знаків віднесено, зокрема, знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Крім цього, згідно п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до пп.б п.12.9 ПДР України Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 4 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 03.11.2023 о 10 год. 50 хв. інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Гречко Романом Анатолійовичем здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за наслідком чого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8069053, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, застосовано до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700,00 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, 03.11.2023 о 11 годині 02 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по Одеській області, Роздільнянський район, с. Єреміївка, 425 км., здійснював рух зі швидкістю 104 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год», чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 54 км/год., що є порушенням п.12.9.б ПДР, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, 30.3, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.122 КУпАП. Також у постанові зазначено, що швидкість руху вимірювалась технічним засобом TruCAM №ТС000346 пвр 471812; 471188.

Окрім того, колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що відповідачем разом з відзивом на позовну заяву долучено лист Служби автомобільних доріг в Одеській області від 19.04.2021 за №01-12 50/12.

За змістом вказаного листа дорожні знаки 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" на км 428 автодороги М-05 Київ-Одеса встановленні згідно тимчасової схеми організації дорожнього руху на період капітального ремонту автодороги М-05 Київ-Одеса, км 427+184 - км 429+875 (транспортна розв`язка). Схема погоджена Управлінням патрульної поліції в Одеській області листом від 06.07.2020 № 12364/41/13/07/02-2020). Дорожні знаки 5.70 "Фото-,відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" з табличкою 7.2.1 "Зона дії" встановлені на початку серпня дорожньою підрядною організацією ТОВ "Автомагістраль-Південь на автодорозі М-05 Київ-Одеса, км 380+000 (праворуч) - км 440+000 (ліворуч) та км 442+000 (праворуч) - км 463+000 (ліворуч) згідно листа Управління патрульної поліції в Одеській області від 28.07.2020р. №14101/41/13/07/02- 2020.

Досліджуючи надану до вказаного листа Схему, апеляційним судом встановлено, що на ній зображено встановлення дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", після якого встановленого наступний дорожній знак 3.42 «Кінець усіх заборон і обмежень визначає одночасно кінець дії усіх заборон і обмежень, що запроваджені одним або кількома заборонними дорожніми знаками 3.20, 3.25, 3.27, 3.29, 3.31, 3.33-3.38, 3.44, 3.45». Зазначена схема не містить інформації про відстань, на якому саме кілометрі автомобільної дороги встановлені вищевказані дорожні знаки.

При цьому, відповідно до вищевказаної відповіді Служби автомобільних доріг в Одеській області від 19.04.2021 за №01-12 50/12, дорожні знаки 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" встановлені та діють на автомобільній дорозі М-05 саме з км. 427+184 по км. 429+875 (транспортна розв`язка).

Натомість, відповідно до оскаржуваної постанови місцем вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення є 425 км траси М-05 «Одеса-Київ».

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що на ділянці 425 км автомобільної дороги М-05 «Одеса-Київ» встановлений швидкісний режим з максимально допустимою швидкістю 50 км/год на підставі дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості".

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що зазначення в оскаржуваній постанові місця вчинення правопорушення 425 км, замість 427-428 км, є опискою, та не спростовують вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення.

Надаючи оцінку вказаним доводам колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.

Крім того Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених статтею 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення мотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).

У вказаній постанові Верховний Суд при визначення підходів до відмежування формалізму від надмірного формалізму, зокрема, наголосив на тому, що якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення.

Однак, апеляційний суд зазначає, що зазначення відповідачем в оскаржуваній постанові місця вчинення правопорушення 425 км, замість 427-428 км, не може вважатись формальною опискою, позаяк зазначення точного місця правопорушення має ключове значення при визначенні максимально допустимої швидкості руху позивача, встановленої відповідними знаками на ділянці дороги, порушення якої є підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП.

Водночас, окрім оскаржуваної постанови, в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази руху позивача саме на ділянці 425 км автомобільної дороги М-05 «Одеса-Київ».

За наведеного, вищевказані доводи скаржника, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.02.2024 у справі № 947/35893/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк