Справа № 320/16669/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Перепелиця А.М. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року Справа № 320/16669/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участю секретаря Бродацької І.А.,

представника Позивача Івановського І.Є.,

представника Відповідача П`ятигорця Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №7703/10-36-24-06/ від 26.09.2022 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 020,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №7704/10-36-24-06/ від 26.09.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 1 319 466,01 грн, у т.ч. 1 199 514,55 грн за податковим зобов`язанням і 119 951,46 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №7705/10-36-24-06/ від 26.09.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 109 955,51 грн, у т.ч. 99 959,55 грн за податковим зобов`язанням і 9 995,96 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №7706/10-36-24-06/ від 26.09.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 136 653,00 грн, у т.ч. 124 230,00 грн за податковим зобов`язанням і 12 423,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №7711/10-36-24-06/ від 26.09.2022 про зменшення на 53 688,00 грн розміру від`ємного значення суми ПДВ;

- визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Київській області №Ф-7714/10-36-24-06/ від 26.09.2022 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 77 196,52 грн;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області зі встановлення порушення п.2 ч.1 ст.7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із застосуванням (після припинення або скасування воєнного стану на території України) відповідно до п.921 Розділу VIII цього Закону штрафної (фінансової) санкції у сумі 38 598,26 грн та її скасувати;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області зі встановлення порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із застосуванням (після припинення або скасування воєнного стану на території України) відповідно до п.12 Розділу II цього Закону штрафної (фінансової) санкції у сумі 917 872,40 грн та її скасувати.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач послався на необґрунтованість та протиправність висновків службових осіб податкового органу викладених у акті про результати документальної позапланової перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Зокрема, щодо ненадання контролюючому органу книги обліку доходів і витрат, він зазначив, що на момент її витребування вона у нього не збереглася, оскільки така книга зберігається не менш як 3 роки після закінчення звітного періоду в якому здійснено останній запис, тобто у його випадку до 25.01.2021.

Також, Позивач зазначив, що податкова декларація про його майновий стан і доходи за 2017 рік від 25.01.2018 № не існує, оскільки ним 25.01.2018 було подано декларацію про майновий стан і доходи тільки за четвертий квартал 2017 року (реєстраційний номер - ), а це, у свою чергу, унеможливлює встановлення правильності та достовірності проведених Відповідачем розрахунків ПДФО, ЄСВ та ВЗ за 2017.

Окрім того, інформація в акті перевірки про залишки ТМЦ станом на 01.01.2017 є недостовірною, оскільки Відповідачу було відомо, що такі залишки станом на 31.12.2017 становлять 620 000,00 грн. Таким чином, ці показники не можуть враховуватися при збільшенні Відповідачем чистого оподатковуваного доходу, податкового збов`язання з ПДВ та зменшення від`ємного значення суми ПДВ за 2017 рік.

Щодо неправомірності застосування до нього штрафної санкції за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Позивач зазначив, що він реєстратори розрахункових операцій в контролюючих органах не реєстрував, книги обліку розрахункових операцій не використовував, реалізація товарів проводилася виключно за бозготівковим розрахунком, а розрахункові операції із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо у розумінні ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»- не здійснював.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність рішень податкового органу щодо порушення Позивачем вимог податкового законодавства, оскільки в межах дослідження матеріалів судової справи судом встановлено, що фактично висновки податкового органу ґрунтуються на обставинах ненадання Позивачем первинних бухгалтерських документів які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку Позивачем й у відповідності до приписів чинного законодавства Позивачем зберігались до 25.01.2021, та за спливом 1095 днів були знищені.

Суд зауважив, що фактично висновки службових осіб податкового органу ґрунтуються виключно на даних зазначених у податкових деклараціях та інформації наявної у податкового органу, а не на реальних та фактичних обставинах, а тому вирішив, що в даному випадку підстав для нарахування податковим органом боргу за військовим збором, податком на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.2 ч.1 ст.7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що висновок суду про те, що книга обліку та витрат Позивача мала зберігатися до 25.01.2021 не відповідає законодавству, оскільки статтею 44 ПК України встановлено мінімальні терміни зберігання документів, пов?язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів - 1095 днів, при цьому оскільки перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПК України зупиняється, то строк зберігання документів також продовжується.

Таким чином, контролюючий орган наполягає на правомірності його вимоги до Позивача надати книгу обліку доходів та витрат за період діяльності з 01.01.2017 по 26.12.2017.

Також Апелянт посилається на результати перевірки, викладені ним в акті від 24.08.2022, зокрема щодо заниження Позивачем суми чистого доходу, податку на додану вартість що підлягає сплаті до бюджету, ЄСВ, військового збору, завищення суми витрат, віднесених до складу документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, завищення суми від?ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, а також порушення ним пункту 12 частини 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яке полягає у реалізації Позивачем товару по безготівковій формі розрахунків, який відсутній у обліку оприбуткування придбаного товару.

Окрім того, податковий орган зазначає, що Позивач помилково вважає, що ним не подано декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік, оскільки згідно з додатком Ф2 до декларації від 25.01.2018 у графі «звітний (податковий) період вказано 2017 рік. Це підтверджує і квитанція №2 про подання декларації за 2017 рік за реєстраційним номером .

При цьому Апелянт зазначає, що існує лише одна декларація про майновий стан та доходи за 2017 рік вид 25.01.2018 №, проте під час написання акту перевірки, ревізорами зазначено невірний реєстраційний номер, а саме: замість .

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2023 та від 25.01.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

У відзиві Позивач наполягає на тому, що мораторій, встановлений абзацом першим пункту 522 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України не поширюється на документальні позапланові перевірки, які проводиться з підстав, зокрема, припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, а тому можна дійти висновку, що зупинення перебігу строків давності, передбачених ст.102 ПК України у такому випадку також не застосовується.

Окрім того, Позивач зауважує, що 25.01.2018 ним була подана податкова декларація та додаток Ф2 (розрахунок податкових зобов`язань) до неї, де «звітний (податковий) період: 2017 рік, 4 квартал». У додатку Ф2 квартал не вказувався відповідно до вимог «Порядку заповнення додатків до декларації» Інструкції № 566 від 06.06.2017.

При цьому, інформація у квитанції № 2, яка сформована самим же Відповідачем, не відповідає значенню рядка 2 декларації щодо звітного періоду, за якій вона подана.

У відзиві Позивач також навів й інші доводи для підтвердження правильності своєї позиції, які вже раніше зазнав у своїй позовній заяві.

6. Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду у сторін витребувано додаткові письмові пояснення та докази у справі.

7. 01.04.2024 від Позивача надійшли додаткові пояснення по справі у яких він надає розшифровки нарахованих сум ПДВ, вартості ТМЦ та зазначає про порядок проведення розрахунків між ним та його контрагентами.

8. 01.04.2024 від Відповідача надійшли додаткові пояснення у яких він зазначає відомості щодо визначення загального оподатковуваного доходу, документально підтверджених витрат, чистого оподатковуваного доходу ОСОБА_1 за 2017 рік.

9. У судовому засіданні Апелянт просив апеляційну скаргу задовольнити. Наполягав на своїй правовій позиції.

Представник Позивача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

10. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

11. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

12. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець 22.11.2010 виконавчим комітетом Васильківської міської ради Київської області, номер запису про державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0004300.

26.12.2017 виконавчим комітетом Васильківської міської ради Київської області було проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за його власним рішенням, номер запису в ЄДР 3004300.

З 11.08.2022 по 17.08.2022 на підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82, п.522, п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ та п.2 ч.1 ст.13 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», з урахуванням п.923 розділу VIII прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08/07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та у зв`язку із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису від 26.12.2017 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Лисюком Р.А. - заступником начальника відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Київській області та Черномазом П.С. - головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 по 26.12.2017, у якому ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець:

- перебував на загальній системі оподаткування доходів від провадження господарської діяльності податком на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) згідно з п.177.1 ст. 177 ПК України;

- був платником податку на додану вартість відповідно до пл.1 п.180.1 ст.180 ПК України (індивідуальний податковий номер , Свідоцтво платника ПДВ №200067923 від 01.10.2012), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI та військового збору відповідно до пп.1.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України;

- в межах зареєстрованих в ЄДР видів економічної діяльності здійснював роздрібну торгівлю деталями та приладдям для автотранспортних засобів (код за КВЕД 45.32);

- працю найманих працівників не використовував.

За результатами вказаної вище перевірки 24.08.2022 службовими особами податкового органу було складено Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи» №5416/10-36-24-06/ від 24.08.2022, яким встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог:

- п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 ПК України та Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218, в частині не надання до перевірки Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність;

- п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 ПК України в частині заниження чистого оподатковуваного доходу всього в сумі 6 663 969,75 грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 6 663 969,75 грн, що призвело до заниження ПДФО від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає сплаті до бюджету на суму 1 199 514,55 грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 1 199 514,55 грн;

- п.2 ч.1 ст.7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI в частині заниження суми доходу з якого відраховується ЄСВ (з урахуванням максимальної величини бази його нарахування) за період з 01.01.2017 по 26.12.2017 на загальну суму 350 893,28 грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 350 893,28 грн, що призвело до заниження ЄСВ з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується ЄСВ в сумі 77 196,52 грн, в т.ч. за 2017 рік у сумі 77 196,52 грн;

- п.187.1 ст.187, п.198.5 ст.198 ПК України в частині заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 124 230,00 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 124 230,00 грн, та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, в сумі 53 688,00 грн;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України в частині заниження чистого оподатковуваного доходу всього в сумі 6 663 969,75 грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 6 663 969,75 грн, що призвело до заниження ВЗ на суму 99 959,55 грн, в т.ч. за 2017 рік у сумі 99 959,55 грн;

- п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР в частині пересорту товару, а саме: реалізований товар по безготівковій формі розрахунків за період з 01.01.2017 по 26.12.2017 відсутній в обліку оприбуткування придбаного товару на загальну суму 917 872,404 грн, з ПДВ, в т.ч. за 2017 рік в сумі 917 872,404 грн, з ПІДВ.

З викладеними в Акті перевірки від 24.08.2022 висновками ОСОБА_1 не погодився та відповідно до п.86.7 ст.86 ПК України подав Заперечення від 30.08.2022, яке було отримано ГУ ДПС у Київській області 06.09.2022 (вх. №29298/6).

За результатами розгляду вказаного заперечення від 30.08.2022 Головним управлінням ДПС у Київській області вирішено висновки Акту перевірки від 24.08.2022 залишити без змін, про що ОСОБА_1 було повідомлено Листом від 20.09.2022 №22636/6/10-36-24-06 «Про розгляд заперечення».

У зв`язку з цим 26.09.2022 Головним управлінням ДПС у Київській області були прийняті щодо ОСОБА_5 :

- податкове повідомлення-рішення (Форма «ПС») №7703/10-36-24-06/ НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 020,00 грн, за порушення п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 ПК України (не надання Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність) та на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.53, п.58.1 ст.58, п.121.1 ст.121 ПК України за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами», код платежу 11010500;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Р») №7704/10-36-24-06/ про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування», код платежу 11010500, на 1 319 466,01 грн, у т.ч. 1 199 514,55 грн, за податковим зобов`язанням 1 119 951,46 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями, за порушення п.167.1 ст.167, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України та на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.53, п.58.1 ст.58 ПК України;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Р») №7705/10-36-24-06/ про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування», код платежу 11011000, на 109 955,51 грн, у т.ч. 99 959,55 грн, за податковим зобов`язанням і 9 995,96 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями, за порушення п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України та на підставі п.п.54.3.2 п.54.3 cт.53, п.58.1 cт.58 ПK України;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Р») №7706/10-36-24-06/ про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)», код платежу 14010100, на 136 653,00 грн, у т.ч. 124 230,00 грн. за податковим зобов`язанням і 12 423,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями, за порушення п.292.3 ст.292, п.293.3 ст.293 ПК України та на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст. 53, п.58.1 ст.58 ПК України;

- податкове повідомлення-рішення (форма «В4») №7711/10-36-24-06/ про зменшення на 53 688,00 грн, розміру від`ємного значення суми ПДВ у зв`язку з порушенням п.44.1 ст.44. п. 198.1 - п.198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7714/10-36-24-06/ НОМЕР_1 з ЄСВ, технологічний код 71040000, в сумі 77 196,52 грн, відповідно до п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI.

Крім того, згідно з рядками 3, 7 Розрахунку штрафних санкцій до Акту перевірки від 24.08.2022 за порушення ОСОБА_1 вимог:

- п.2 ч.1 ст.7, ст.8, 4.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» й на підставі п.9-21 Розділу VIII цього Закону після припинення або скасування воєнного стану буде застосована штрафна (фінансова) санкція у сумі 38 598,26 грн;

- п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і на підставі п.12 Розділу ІІ цього Закону після припинення або скасування воєнного стану буде застосована штрафна (фінансова) санкція у сумі 917 872,40 грн.

Не погодившись із прийнятими Головним управлінням ДПС у Київській області податковими повідомленнями-рішеннями від 26.09.2022 №№ 7703/10-36-24-06/, 7704/10-36-24-06/, 7705/10-36-24-06/, 7706/10-36-24-06/, 7711/10-36-24-06/, та вимогою від 26.09.2022 №Ф-7714/10-36-24-06/, ОСОБА_1 оскаржив їх в адміністративному порядку відповідно до п.56.2 ст.56 ПК України, подавши до Державної податкової служби України скаргу від 09.12.2022 (вих. №2/2023, вх. ДПС №21728/6 від 12.12.2022).

19.12.2022 рішенням ДПС України №16942/6/99-00-06-01-04-06 строк розгляду скарги ОСОБА_1 від 09.12.2022 був продовжений по 09.02.2023 включно.

28.12.2022 ДПС України було прийняте рішення №17641/6/99-00-06-02-01-06 про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 від 09.12.2022 у частині оскарження Вимоги від 26.09.2022 №Ф-7714/10-36-24-06/ на підставі п.4 розділу VIII Порядку розгляду податковим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 за №178/2830, тобто внаслідок порушення законодавчо встановленого 10-денного строку подання скарги.

Рішенням ДПС України від 26.01.2023 №1903/6/99-00-06-01-04-06 (надісланим поштовим відправлення з повідомленням про вручення №113, яке було отримане ОСОБА_1 07.02.2023) прийняті ГУ ДПС у Київській області податкові повідомлення-рішення від 26.09.2022 №№7703/10-36-24-06/, 7704/10-36-24-06/, 7705/10-36-24-06/, 7706/10-36-24-06/, 7711/10-36-24-06/, залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 від 09.12.2022 - без задоволення.

13. Позивач, вважаючи протиправними такі рішення Відповідача, а свої права - порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

14. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України, чинним станом на час виникнення правовідносин (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV), Інструкцією щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 556 про внесення змін до наказу Міністерства фінансів України від 02 жовтня 2015 року № 859 (далі- Інструкція №566) Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481( далі- Порядок №481).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1.2 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктами 78.1.7, 78.4-78.9 статті 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій проводиться з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 3 пункту 82.2 статті 82 ПК України, документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у підпункті 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, проводиться у строк, визначений абзацом першим цього пункту, за наявності за два останні календарні роки одночасно таких умов: платником податку подано податкову декларацію про відсутність доходів від провадження господарської діяльності; платник податку не зареєстрований як платник податку на додану вартість; в контролюючих органах відсутня податкова інформація щодо: використання платником податку найманої праці фізичних осіб; відкритих платником податку рахунків у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг/електронних гаманцях в емітентах електронних грошей.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39 2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 р. Nє 533-1X, який набрав чинності 18 березня 2020 (далі -Закон України Nє 533-1X від 18 березня 2020), підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України було доповнено п.522, відповідно до якого установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України шодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців`від 14 липня 2020 р. Nє 786-IX, що набрав чинності 08 серпня 2020 р. (далі - Закон України № 786-1X від 14 липня 2020 р.), п.522 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК в пункт 52-2 внесено зміни, зокрема, установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Законом України Закон України від 03.03.2022 № 2118-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану" ПК України було доповнено положеннями, згідно з якими тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюеться з урахуванням особливостей, визначених у п.69. Так, пунктом п.522 передбачено, що дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану. Установити мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Приписами п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно (14.1.54.); продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об`єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг). Продаж результатів робіт (послуг) включає, зокрема, надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди), продажу, передачі права відповідно до авторських або ліцензійних договорів, а також інші способи передачі об`єктів авторського права, патентів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної, у тому числі промислової власності; (14.1.203.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Приписами абз.1 п.138.2 ст.138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України).

Відповідно до ст.2 Закону №996-XIV цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Одним із основних принципів, на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до ст.4 Закону №996-XIV, є принцип превалювання сутності над формою-операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно із ст.1 Закону №996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Як зазначено у ч.1 ст.9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п.1.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88) записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів.

Відповідно до п.2.1 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з п.177.10 ст.177 ПК України (у редакції, чинній на 26.12.2017) встановлено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючий орган має право під час проведення перевірок запитувати та вивчати первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 85.2 ст.85 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, і цей обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платниками податків вносяться відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до п.44.3 ст.44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 №481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218, було затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, провадять незалежну професійну діяльність (далі - Книга обліку доходів і витрат), та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат (далі - Порядок №481).

Згідно з пунктом 8 Порядку №481, книга зберігається у самозайнятої особи протягом 3 років після закінчення звітного періоду, в якому здійснено останній запис.

Згідно з п.121.1 ст.121 ПК України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст.44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1 020 гривень.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Щодо ненадання до перевірки Книги обліку доходів і витрат

15. З урахуванням зазначеного вище законодавства України, колегія суддів зауважує, що книга обліку доходів і витрат має зберігатися платниками податків не менш як протягом 1095 днів (3 роки) зокрема з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи.

16. Як правильно зазначено судом першої інстанції, Позивач 26.12.2017 припинив здійснювати підприємницьку діяльність й 25.01.2018 подав податкову декларацію за четвертий квартал 2017 року, тож саме з цієї дати починається відлік строку, встановленого ПК України, для зберігання книги.

17. З урахуванням цього, апеляційний суд приходить до висновку, що вимога Апелянта про надання книги обліку доходів та витрат під час проведення перевірки у серпні 2022 року й, відповідно, притягнення Позивача до відповідальності за її ненадання - не відповідає нормам чинного законодавства України.

18. Доводи Апелянта про те, що передбачені п. 44.3 ст.44 ПК України терміни зберігання документів продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках передбачених п.102.3 ст.102 ПК України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки мораторій (введений у зв`язку з поширенням на території України коронавірусної хвороби COVID-19, а згодом у зв`язку з введенням воєнного стану на всій території України) на проведення перевірок у зв`язку з припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, діяв лише з 18.03.2020 по 28.08.2020.

19. Твердження Апелянта щодо зупинення перебігу усіх строків, встановлених статтею 102 ПК України, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на викладене вище, а також з урахуванням того, що строк зберігання книги обліку доходів і витрат встановлений статтею 44 ПК України. Втім, ані до пункту 44.3 статті 44 ПК України, ані до Порядку №481, жодним нормативно правовим актом не вносилися зміни щодо обчислення строків зберігання книги обліку доходів і витрат.

20. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у діях Позивача порушення пункту 44.3 статті 44, пункту 177.10 статті 177 ПК України та Порядку №481, та про протиправність та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення №7703/10-36-24-06/ від 26.09.2022.

Щодо визначення загального оподатковуваного доходу, документально підтверджених витрат, чистого оподатковуваного доходу Позивача за 2017 рік.

21. Так, Апелянт у своїй скарзі посилається на результати перевірки, викладені ним в акті від 24.08.2022, зокрема щодо заниження Позивачем суми чистого доходу, податку на додану вартість що підлягає сплаті до бюджету, ЄСВ, військового збору, завищення суми витрат, віднесених до складу документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, завищення суми від?ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

22. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з самого акту перевірки, та встановлено судом першої інстанції, контролюючий орган, з огляду на те, що Позивачем не надано книгу обліку доходів та витрат, під час проведення перевірки використовував інформацію з комп`ютерних автоматизованих інформаційних систем ГУ ДПС у Київській області, зокрема: відомості про доходи з інформаційного фонду ДРФО, Архів податкової звітності, Єдиний реєстр податкових накладних та ІТС «Податковий блок».

23. У самому акті перевірки зазначено результати перевірки правильності визначення доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 26.12.2017/т. 1 а.с. 80/, де вказано, що дані про валовий дохід взяті контролюючим органом з декларації Позивача за 2017 рік № від 25.01.2018. Саме на підставі цих даних Апелянт встановив заниження валового, а згодом і чистого доходу, ПДВ, ЄСВ, ВС та прийняв спірні податкові повідомлення-рішення.

24. Однак, як зазначає сам Апелянт у своїй скарзі, ревізорами у акті перевірки зазначено невірний реєстраційний номер декларації, а саме: № замість правильного №. Тобто, в основу проведеної перевірки за період з 01.01.2017 по 26.12.2017 покладено, зокрема, дані саме декларації № від 25.01.2018.

25. Колегія суддів приймає такі доводи до уваги й зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що Позивачем дійсно 25.01.2018 подано декларацію про майновий стан та доходи, яка має реєстраційний номер /т.1 а.с. 207-212/.

Разом з тим, із самої декларації /т.1 а.с.207-209/, вбачається, що вона подана Позивачем за четвертий квартал 2017 року, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що така декларація не може бути джерелом інформації про майно і доходи Позивача за весь 2017 рік.

26. Твердження Апелянта про те, що у графі «Звітний (податковий) період» доданого до декларації Розрахунку(додаток Ф2) вказаний саме 2017 рік, що свідчить про подання такої декларації саме за весь 2017 рік, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки інформація про квартал у такому розрахунку, згідно з пп.1 п.3 р.IV Інструкції №556, чинної станом на момент її подання, зазначається фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли зі спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування.

Таке ж положення міститься і у примітках самого розрахунку /т.1а.с.211/.

Втім, Позивач до такої категорії фізичних осіб - підприємців не належав і, відповідно, заповнювати не повинен був.

27. Доводи Апелянта про те, що декларація про майновий стан і доходи подана Позивачем саме за весь 2017 рік, оскільки про це зазначено в квитанції № 2, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки така квитанція сформована самим же Апелянтом й не відповідає даним щодо звітного періоду, зазначеного Позивачем у декларації № від 25.01.2018.

28. Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що Апелянт протиправно застосував показники декларації № від 25.01.2018 та доданого до неї розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, отриманих самозайнятою особою, як вихідні дані для проведення перевірки за весь 2017 рік. І оскільки саме такі його дії потягнули за собою прийняття податкових повідомлень-рішень №7704/10-36-24-06/, №7705/10-36-24-06/, №Ф-7714/10-36-24-06/, №7706/10-36-24-06/ №7711/10-36-24-06/ від 26.09.2022, колегія суддів вважає за необхідне прийняти рішення про визнання їх протиправними та скасування.

Щодо порушення Позивачем п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»

29. Так, частиною 12 статті 33 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» чинній протягом періоду здійснення ОСОБА_1 . підприємницької діяльності встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

30. У акті про результати проведення перевірки Апелянт, відповідно до отриманих та виданих податкових накладних, виявив відсутність у Позивача залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2017 й прийшов до висновку, про встановлення факту реалізації по безготівковій формі розрахунків за період з 01.01.2017 по26.12.2017 товару, який відсутній у обліку оприбуткування товару на загальну суму 917872,40 грн.

31. Втім, колегія суддів не може погодитися з такими висновками контролюючого органу, оскільки згідно зі ст. 2 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковою операцією є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів/послуг, видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару/послуги банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Тобто, РРО та/або ПРРО не застосовуються у разі оплати коштів шляхом перерахування їх покупцем виключно на поточний рахунок ФОП, оскільки така операція не є розрахунковою.

32. Свідченням перерахування коштів виключно на рахунок ФОП Позивача є виписка з банківського рахунку за період з 01.01.2017 по 26.12.2017 / т.1 а.с.113-187/.

33. Доводи Апелянта про те, що вказана вище виписка під час перевірки не надавалася, колегія суддів приймає до уваги, втім зазначає, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

34. Окрім того, згідно з актом про результати планової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 від 26.04.2017 №268/10-36-13-02/ НОМЕР_1 , станом на 31.12.2016, залишки товарно-матеріальних цінностей становили 620000,00 грн /т.1 а.с.192/, що також підтверджує недостовірність показників ТМЦ станом на 01.01.2017, які зазначені у спірному акті перевірки й становлять на думку контролюючого органу 0,00 грн.

35. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у період з 01.01.2017 по 26.12.2017 Позивач, в межах зареєстрованих в ЄДР видів економічної діяльності, здійснював роздрібну торгівлю деталями та приладдям для автотранспортних засобів, основними з яких були:

- шини та покришки пневматичні гумові нові: для використання на будівельних або промислових вантажно-розвантажувальних транспортних засобах і машинах, що мають посадочний діаметр обода не більш/більш як 61 см; інші: для використання на будівельних або промислових вантажно-розвантажувальних транспортних засобах і машинах, що мають посадочний діаметр обода не більш/більш як 61 см;

- шини та покришки пневматичні гумові, відновлені або ті, що використовувалися; масивні шини (литі шини) або еластик-шини (подушкові шини), шинні протектори, ободові стрічки, гумові: - інші: стрічки для ободів;

- камери гумові;

- частини та пристрої моторних транспортних засобів: - колеса ходові, їх частини ті приладдя: колеса ходові дискові штамповано-зварні; - інші;

- диски щіточці полі (вироблені в Україні).

В контексті вказаного суд вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з Правилами технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L (мототранспортні засоби), М (пасажирські транспортні засоби), N (вантажні автомобілі) і О (причепи та напівпричепи) та спеціальних машин, виконаних на їх шасі, затвердженими Наказом Міністерства інфраструктури України 26.07.2013 №549, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2013 за №1452/23984 (далі - Правила експлуатації №549 від 26.07.2013), їх дія поширюється на юридичних і фізичних осіб, які виготовляють, транспортують, мають намір придбати чи замовити, продають, придбавають, експлуатують, ремонтують, передають на утилізацію пневматичні шини та колеса таких колісних транспортних засобів (далі - КТ3).

Відповідно до п.5 розділу I, п.1 розділу V, п.1, п.2 глави 1, п.1, п.2 глави 2 розділу IX Правил експлуатації №549 від 26.07.2013 шина пневматична - це пружна оболонка, призначена для установлення на ободі колеса, що утворює разом з цим колесом суцільну, переважно тороїдальну, закриту порожнину, яка містить газ (повітря) і призначена для використання під тиском, що перевищує атмосферний.

У комплекті пневматичної шини (шинокомплекті) може бути пневматична камера, ободна стрічка.

Для кожного пневматичного колеса наводяться познаки розміру обода, шини (покришки), камери, обідної стрічки, вентиля, інших деталей, що визначені виробником шини.

Складники пневматичних коліс (камери, ободні стрічки, вентилі та їх деталі) упаковуються, транспортуються, зберігаються та консервуються відповідно до вимог цих Правил, якщо інше не визначено їх виробником, та приймаються на підставі супровідних документів, оформлених відповідно до вимог законодавства.

36. У силу вимог п.1, п.8, п.11 глави 3 розділу І Правил експлуатації Nє 549 від 26.07.2013 ідентифікаційні дані пневматичної шини та її складників визначаються за їх маркуванням.

37. Разом з тим, внаслідок розукомплектування таких пневматичних шин або коліс на складники з метою їхнього подальшого продажу окремо, останні за описом (номенклатурою) товарів постачальника (продавця), кодом товару за УКТ ЗЕД, одиницею виміру та кількістю (об?єму, обсягу) постачання товарів, внесеними до ПН із дотриманням вимог пп1-4 п.16 Порядку заповнення ПН Nє 1307 від 31 грудня 2015 року, не співпадатимуть з відповідними показниками ПН, отриманої покупцем при купівлі цих пневматичних шин або коліс у комплекті.

38. Таким чином наведені у акті перевірки показники граф «Придбано ТМЦ протягом 2017р.» та «Реалізовано ТМЦ протягом 2017р.» не відповідають дійсності.

39. Втім, контролюючий орган не врахував усі зазначені вище обставини при прийнятті рішення про порушення Позивачем п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

40. При цьому, посилання Апелянта на норму ч. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції, яка не була чинна протягом охопленого перевіркою періоду, колегія суддів вважає неприпустимим, оскільки порушує принцип легітимних очікувань платника податку, який визнається невід`ємною складовою принципу юридичної визначеності, що корелює з такими принципами, як законність та пропорційність, а також напряму пов`язаний з такими поняттями як передбачуваність (прогнозованість) та дія закону в часі (можливість ретроспективності правового регулювання), та означає, що особа може обґрунтовано розраховувати на реалізацію певного права або вимоги за умови, що вони мають достатнє правове підґрунтя.

41. Зокрема, норма ч. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», чинна протягом охопленого перевіркою періоду, взагалі не передбачала обов`язку суб`єкта господарювання надавати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

42. З урахуванням усього, викладеного вище, колегія суддів вважає недоведеним факт вчинення Позивачем порушення пункту 12 частини 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Ба більше, Позивач взагалі не застосовував РРО у своїй підприємницькій діяльності, що свідчить про відсутність обов`язку вести облік товарних запасів.

43. Окрім того, дослідивши усі доводи сторін, колегія суддів також вважає за необхідне окремо зазначити, що за загальним правилом, контролюючий орган повинен був провести перевірку не пізніше 1095 днів, а у випадку перевірки контрольованих операцій - 2555 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації чи граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а в разі подання податкової декларації пізніше - за днем її фактичного подання. Якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, то сума податкових зобов`язань визначається протягом 1095 днів з дня його подання.

44. Як вже зазначалося раніше, мораторій на проведення перевірок у зв`язку з припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, діяв лише у період з 18.03.2020 по 28.08.2020.

45. З урахуванням цього, колегія суддів зазначає, що в ході судового розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанції судом встановлено зловживання контролюючим органом строками давності при проведенні перевірки, а тому у разі недотримання цих строків для визначення грошового зобов`язання, платник податків звільняється від нього.

46. Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

47. Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, згідно з частиною першою статті 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

48. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

49. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Київській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023року - без змін.

50. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 квітня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев