Справа № 320/14242/24
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті

провадження в адміністративній справі

03 квітня 2024 року м. Київ № 320/14242/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Донець В.А., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Екс-президента України Порошенка П.О., президента рф путіна в.в., уряду Іванівської області, губернатора Іванівської області Воскресенського С.С., Департаменту фінансів Іванівської області, Адміністрації Заволзького муніципального району, Муніципальної освіти Заволзького району, голови Адміністрації Соснівського сільського поселення Потаніна А.В., голови Соснівського сільського поселення Зіміної Н.В., Ради Соснівської муніципальної освіти Заволзького району в особі голови ради Кочетової О.В., УМВС рф по Іванівській області, МО МВС рф "Кінешемський", ОП №8, Міністерства внутрішніх справ рф, Генеральної прокуратури рф, Прокуратури Іванівської області, Прокуратури м. Кінешма Іванівської області, Прокуратури Заволзького району Іванівської області, Судової колегії у цивільних справах Верховного Суду рф, Другого касаційного суду загальної юрисдикції, Іванівського обласного суду Іванівської області суб`єкта рф, Кінешемського міського суду Іванівської області, Слідчого комітету рф, слідчого комітету по Іванівській області, Уповноваженого з прав людини в рф ОСОБА_2 , Уповноваженого з прав людини в Іванівській області Шмельової С.А., Міністерства фінансів рф, Управління федерального казначейства по Іванівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом:

- визнати протиправними дії Екс-президента України ОСОБА_3 та його політичного режиму;

- визнати протиправними дії чинного президента рф ОСОБА_4 та його політичного режиму;

- визнати геноцид громадян України - мешканців Донбасу, як з боку Екс-президента України ОСОБА_3 , так і з боку чинного президента рф ОСОБА_4 ;

- визнати протиправними дії вертикалі державної влади рф;

- зобов`язати усунути допущені порушення прав та свобод громадян України- мешканців Донбасу;

- стягнути із відповідачів у пропорційній формі на користь позивача - ОСОБА_5 громадянина України -мешканця Донбасу: 4 093 000 (чотири мільйони дев`яносто три тисячі) гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що дії відповідачів мають ознаки злочину геноциду, спрямованого проти мешканців Донбасу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Ознайомившись з даною заявою, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

За змістом статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Водночас суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною.

В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Щодо позовних вимог в частині визнання геноциду громадян України - мешканців Донбасу, як з боку Екс-президента України ОСОБА_3 , так і з боку чинного президента президента рф ОСОБА_4 , зобов`язання усунути допущені порушення прав та свобод громадян України- мешканців Донбасу, суд зазначає наступне.

Правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням є завданням Кримінального кодексу України.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Ознаки такого суспільно небезпечного діяння злочину, як "геноцид" та відповідальність за скоєння цього злочину визначено в статті 442 Розділу XX "Злочини проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку" Кримінального кодексу України.

Вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину (порушення особою кримінально-правового припису держави) є підставою для кримінальної відповідальності. Якщо буде встановлено, що ознаки вчиненого діяння повністю відповідають ознакам складу конкретного злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України, то вчинене вважається злочином і вирішується питання про притягнення особи, яка його вчинила, до кримінальної відповідальності.

Кримінальна відповідальність це особливий правовий інститут, у межах якого здійснюється офіційна оцінка поведінки особи як злочинної.

Відповідно до змісту пункту 1 статті 4 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Провадження у кримінальних справах це порядок, процедура виконання певних дій на різних стадіях розгляду кримінальної справи від її порушення і до виконання вироків і ухвал суду.

Провадження у кримінальних справах, як частина судочинства в Україні здійснюється виключно у порядку, який встановлюється законом. Таким систематизованим законом, що визначає права і обов`язки учасників кримінально-процесуальних відносин і, таким чином, визначає порядок провадження у кримінальних справах, є Кримінально-процесуальний кодекс України.

Рішенням Конституційного суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 кримінальне судочинство визначається як врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №520/1820/19.

Згідно статті 55 Кримінального процесуального кодексу України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, які стосуються встановлення наявності в діях Екс-президента України ОСОБА_3 та чинного президента рф ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ст. 442 Кримінального кодексу України, а також враховуючи визначену в статті 19 КАС України юрисдикцію адміністративних судів, яка поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, та не поширюється на публічно-правові справи що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства, підстав у відкритті провадження у адміністративній справі в зазначеній частині немає.

Зазначені вимоги позивача можуть бути вирішені в порядку кримінального судочинства.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Екс-президента України ОСОБА_3 та його політичного режиму, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Таким чином, компетенція Київського окружного адміністративного суду, визначена статтею 19 КАС України, на спір в зазначеній частині не поширюється.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій чинного президента рф ОСОБА_4 та його політичного режиму, а також визнання протиправними дій вертикалі державної влади рф, суд зазначає наступне.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 7 частини першої вказаної статті КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, президент рф ОСОБА_6 та інші органи рф, визначені позивачем як відповідачі у даній справі, не є носіями публічної влади України, не є суб`єктами владних повноважень України в розумінні законодавства України, а здійснюють свою діяльність на підставі положень законодавства іншої держави - рф.

Відтак, спір в зазначеній частині, про який йдеться у позовній заяві, не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Щодо позовних вимог в частині стягнути із відповідачів у пропорційній формі на користь позивача - ОСОБА_5 громадянина України -мешканця Донбасу: 4093000 (чотири мільйони дев`яносто три тисячі) гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Враховуючи, що в межах даної справи судом встановлено відсутність публічно-правового спору між сторонам, суд приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду питання про стягнення матеріальної шкоди в порядку адміністративного судочинства України, відтак такий спір в зазначеній частині не повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства, а повинен розглядатися в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Отже, дослідивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі №320/14242/24 за позовом ОСОБА_1 до Екс-президента України ОСОБА_3 , президента рф путіна в.в., уряду Іванівської області, губернатора Іванівської області Воскресенського С.С., Департаменту фінансів Іванівської області, Адміністрації Заволзького муніципального району, Муніципальної освіти Заволзького району, голови Адміністрації Соснівського сільського поселення Потаніна А.В., голови Соснівського сільського поселення Зіміної Н.В., Ради Соснівської муніципальної освіти Заволзького району в особі голови ради Кочетової О.В., УМВС рф по Іванівській області, МО МВС рф "Кінешемський", ОП №8, Міністерства внутрішніх справ рф, Генеральної прокуратури рф, Прокуратури Іванівської області, Прокуратури м. Кінешма Іванівської області, Прокуратури Заволзького району Іванівської області, Судової колегії у цивільних справах Верховного Суду рф, Другого касаційного суду загальної юрисдикції, Іванівського обласного суду Іванівської області суб`єкта рф, Кінешемського міського суду Іванівської області, Слідчого комітету рф, слідчого комітету по Іванівській області, Уповноваженого з прав людини в рф ОСОБА_2 , Уповноваженого з прав людини в Іванівській області Шмельової С.А., Міністерства фінансів рф, Управління федерального казначейства по Іванівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Донець В.А.