Справа № 489/2177/24
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/2177/24
Номер провадження 2-а/489/33/24
УХВАЛА

про залишення адміністративного позову без руху

02 квітня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Кокорєв В. В., розглянувши матеріали позовної заяви за вх. № 6920/24-Вх

за позовом про скасування постанови,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції,

встановив

Позивачем подано до суду позовну заяву про скасування постанови.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, визначеним законом. Така особа звертається шляхом пред`явлення адміністративного позову, який має відповідати вимогам ст. ст. 20, 22, 25-27, 160, 161, 169, 170 КАС України.

При зверненні до суду позивач судовий збір не сплатив, посилаючись на те, що у відповідності до вимог п. 13 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" він звільнений від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій.

Проте, відповідно до положень ст. ст. 3, 5 Закону України «Про судовий збір» особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об`єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн., оскільки відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 становить 3028 гривень.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст. ст. 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. ст. 2 - 5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону "Про судовий збір" в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не стосуються пільг, доплат чи інших соціальних гарантій позивача, як учасника бойових дій, та не пов`язані з наявністю/відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій.

Враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги позивача не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме як учасника бойових дій, а тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Таким чином, позивачем не надано доказів сплати судового збору в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суддя дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Окрім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просив зупинити виконання оскаржуваної постанови на час розгляду справи в суді, у зв`язку з чим слід зазначити наступне.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 151 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Статтею 152 КАС України регламентовано зміст і форму заяви про забезпечення позову та передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Натомість, позивач не звертався до суду із заявою про забезпечення позову у порядку визначеному главою 10 Розділу ІІ КАС України, його клопотання про зупинення виконання постанови за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 152 КАС України.

Керуючись ст. ст. 169 КАС України, суддя

ухвалив

Залишити без руху позовну заяву про скасування постанови, позивач: ОСОБА_1 , відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції .

Надати позивачу строк для усунення недоліків, а саме сім днів з дня отримання позивачем копії ухвали. В зазначений строк позивачу необхідно надати суду докази сплати судового збору в сумі 605,60 грн. та належним чином оформлену заяву про зупинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалу може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Кокорєв