Справа № 260/8572/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/8572/23 пров. № А/857/3693/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року в справі №260/8572/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві про визнання рішення протиправним і зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції - Дору Ю.Ю.,

час ухвалення рішення - 09.01.2024 року,

місце ухвалення рішення - м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У жовтня 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві (далі - третя особа) , у якому просила:

визнати протиправним Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №70 від 25.05.2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в ' Закарпатській області () зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» стаж роботи на посаді друкарки прокуратури Львівської області з 13 жовтня 1997року до 01 березня 2001 року.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в ' Закарпатській області () зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) стаж роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» період роботи з 01 березня 2001 року по 18 травня 2023 року, який складає 22 роки 2 місяці 18 днів.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з 18.05.2023 року пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням наявного на день звернення стажу роботи за вислугу років більше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів більше 15 років, з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати, зазначених в Довідках Офісу Генерального прокурора №21-23зп від 09.02.2023 року «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» та №21-23зп від 09.02.2023 року «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)» та направити електронну пенсійну справу ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з прийнятим Рішенням до Головного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві () для здійснення виплати призначеної пенсії за вислугу років.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №70 від 25.05.2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» період роботи з 13.10.1997 року по 01.03.2001 року на посаді друкарки відділу слідчого управління прокуратури області

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) стаж роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» період роботи з 01 березня 2001 року по 18 травня 2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 18.05.2023 року пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішенням №70 від 25.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовлено позивачці в призначенні пенсії за вислугу років відповідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи за вислугу років. Стаж роботи позивачки на посадах прокурорів/слідчих, на дату звернення, становить 13 років 02 місяці 26 днів. Стаж роботи, що дає право на вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру», на дату звернення, становить 28 років 07 місяців 15 днів

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернулася 18.05.2023 до пенсійного фонду із заявою за призначенням пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Тієї ж дати згідно пункт 4.2 Порядку 2-1 працівник сервісного центру після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Так, рішенням №70 від 25.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області відмовлено позивачці в призначенні пенсії за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». у зв`язку з відсутність необхідного стажу роботи за вислугу років.

До страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. Стаж роботи особи на посадах прокурорів/слідчих становить 13 років 02 місяці 26 днів. Стаж роботи, що дає право на вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» становить 22 роки 1 місяць 26 днів. Страховий стаж особи становить 28 років 07 місяців 15 днів.

Вважаючи протиправною таку відмову відповідача, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

На час звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, статтею 86 якого визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Так, відмова відповідача в призначенні пенсії позивачу зумовлена відсутністю в останньої необхідного стажу.

Частиною 6 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Статтею 15 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Як убачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , позивач з 13 жовтня 1997 року призначена на посаду друкарки відділу слідчого управління прокуратури області (наказ№1010 від 16.10.1997 року); 01.03.2001 року звільнена з посади, яку обіймала за власним бажанням (ст.383КЗпПУ) (наказ №-3 №128 від 01.03.2001); 01.03.2001 року призначена тимчасово на посаду слідчого помічника прокурора м.Чернівці (наказ №44-к від 28.02.2001); 04.04.2001 призначена помічником прокурора м.Чернівці (наказ №72-к від 03.04.2001); 29.03.2002 звільнена з посади помічника прокурора м.Чернівці у зв`язку з переводом в органи прокуратури Рівненської області (наказ №72-к від 27.03.2002; 01.04.2002 позивач призначена в.о. прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури області (наказ №156 від 01.04.2002); 05.04.2002 призначена на посаду прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури області (наказ №168 від 05.04.2002); 02.01.2003 призначена на посаду заступника прокурора (наказ №955 від 29.12.2002). 17.05.2005 призначена на посаду заступника начальника відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури Рівненської області (наказ №195 від 14.05.2005); 05.12.2005 призначена на посаду старшого помічника прокурора Рівненської області з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті, звільнивши з попередньої посади (наказ №695 від 02.12.2005); 05.02.2009 року позивач звільнена з займаної посади в порядку переведення на роботу в Генеральну прокуратуру України (наказ№80 від 06.02.2009); 06.02.2009 року призначена прокурором організаційно-методичного відділу Головного слідчого управління в порядку переведення з прокуратури Рівненської області (наказ №161ц від 06.02.2009); 06.05.2010 переведена старшим прокурором вищевказаного відділу (наказ №934ц 06.05.2010); згідно запису №16 від 14.02.2011 позивач прийняла присягу працівника прокуратури. У подальшому 09.10.2013, у зв`язку з частковою зміною структури переведена старшим прокурором організаційно-методичного відділу Головного управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури; 28.05.2014 призначена начальником організаційно-методичного відділу Головного управління кадрового забезпечення Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури; 23.02.2015 призначена начальником організаційно-методичного відділу Головного управління кадрового забезпечення; 31.07.2015 переведена заступником начальника відділу з питань підготовки кадрів та аналітичної роботи Департаменту кадрової роботи; з 12.06.2017 призначена заступником начальника відділу організаційної та аналітичної роботи управління організаційного забезпечення діяльності; з 29.05.2020 призначена на посаду начальника управління забезпечення діяльності кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного правопорушення щодо прокурорів Департаменту кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора.

Тобто, за вищенаведених положень Закону № 1697-VII, посади помічників прокурорів, старших помічників прокурорів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону.

Проте, суд вважає, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу, належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Під час роботи позивача на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора чинними були положення Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 5 листопада 1991 року, статтею 56 якого було надано роз`яснення поняття "прокурор", а саме:

Під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, спірні періоди роботи позивача на посадах помічника та старшого помічника прокурора належить зарахувати до прокурорського стажу на підставі Закону № 1789-XII, який був чинним на час роботи позивача.

Згідно розрахунку стажу для призначення пенсії, пенсійним органом зазначено, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 роки 7 місяців 15 днів, водночас, період роботи позивача з 13.10.1997 по 01.03.2001 не зараховано до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Суд зазначає, що посади і органи, час роботи, в яких зараховується до стажу державної служби, визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (чинним на час періоду роботи позивачки з 13.10.1997 року)

Відповідно до п.2 вказаного Порядку, в редакції згідно з Постановою КМУ від 07.09.2011 року№ 9, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання; на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах, що згідно з чинним законодавством здійснюють державний нагляд за охороною праці; на посадах спеціалістів органів виконання покарань, які не мають спеціальних звань; на посадах керівних працівників і спеціалістів апарату Національного банку України, Республіканського банку Криму, управління по місту Києву та Київській області, обласних управлінь Національного банку України; на посадах керівних працівників і спеціалістів Фонду соціального захисту інвалідів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних архівів областей та їх філіалів, державних архівів міст Києва і Севастополя; на посадах керівних працівників і спеціалістів Державної інспекції навчальних закладів при Міністерстві освіти України.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах , зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Згідно з пунктом 4 вищезазначеного Порядку документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.1994 року № 758, якою внесені зміни до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283, до стажу державної служби зараховуються всі періоди роботи на посадах службовців в органах, визначених у пункті 2 Порядку обчислення стажу державної служби та додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців. Під терміном «просування по службі «треба розуміти безпосередній перехід з посади службовця на посаду державного службовця в період роботи в державних органах.

Відтак, період роботи з 13.10.1997 року по 01.03.2001 року на посаді друкарки відділу слідчого управління прокуратури області підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з статтею 86 Закону №1697-VII.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що як вже було зазначено вище, керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора та заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора зараховуються до стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки визначені статтею 15 цього Закону.

З урахуванням вищевикладених доводів та встановлених у справі обставин, суд апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції про протиправність дії Головного управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та наявність підстав для призначення відповідної пенсії.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року в справі №260/8572/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 03 квітня 2024 року.