Справа № 459/436/24
Суддя: Мельникович М. В.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/436/24
Провадження № 2-а/459/11/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження у порядку розгляду окремих категорій термінових справ адміністративну справу за позовом, поданим в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кекішом Петром Петровичем до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив постанову серії ЕНА №1362093 від 02.02.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі визнати протиправною та скасувати. Справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 лютого 2024 року старшим інспектором Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області, капітаном поліції Самборським Володимиром Романовичем винесено постанову серії ЕНА №1362093 від 02.02.2024 стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України, зафіксоване не в автоматичному режимі. В оскаржуваній постанові стверджується, що позивач 02 лютого 2024 року о 18 год. 08 хв., керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Червонограді по вул. Хмельницького, 34, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1а ПДР України - порушення водіями ТЗ використання освітлювальних приладів в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в тунелях. Таким чином, позивачу інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. Представник вказує, що позивач ОСОБА_1 не згідний з вищевказаною постановою, вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки під час зупинки працівниками поліції транспортного засобу у даного автомобіля було ввімкнене світло фар та протитуманні фари. Незважаючи на це та будь-які заперечення позивача і його пасажира, працівник поліції оформив оскаржувану постанову. На вимогу ОСОБА_1 надати йому відеодоказ вчинення порушення та можливість скористатись правом на правову допомогу при розгляді адміністративної справи, працівник поліції просто повідомив, що свою незгоду із постановою позивач може оскаржити у судовому порядку. Тобто, поліцейським адміністративна справа розглянута без ознайомлення позивача з доказами та матеріалами адміністративної справи, а також інспектор позбавив його права скористатися правовою допомогою. У зв`язку з вищенаведеним представник позивача просить позов задовольнити, постанову скасувати та вирішити питання судових витрат.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 20.02.2024 було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

29.03.2024 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Представник позивача подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд даної справи без його участі та без участі позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, заяв чи клопотань не подавав, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), де містяться відмітки про вручення поштових відправлень відповідачу. Відповідач відзиву на дану позовну заяву не подав.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи, на підставі ст. 229 КАС України, суд вирішив справу розглянути у письмовому провадженні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 03 квітня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 29 березня 2024 року, датою ухвалення рішення є саме 03 квітня 2024 року в силу ч.5 ст. 250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно дослідивши докази з точки зору їх повноти та достатності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕНА №1362093 від 02.02.2024 02 лютого 2024 року о 18 год. 08 хв. у м. Червонограді по вул. Хмельницького, 34, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 19.1а ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Перевіряючи юридичну та фактичну підстави, які покладені відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в основу спірного рішення про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1362093 від 02.02.2024, на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП .

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Для підтвердження порушення вказаного у оскаржуваній постанові пункту Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, фото чи відеозапис події, на якому чітко вбачався би факт правопорушення чи пояснення очевидців даного правопорушення. Проте, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано. У п. 7 оскаржуваної постанови жодних доказів не вказано.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази їх вчинення.

Водночас, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути доказом вчинення особою правопорушення. Вона є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відтак, сама по собі постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, не дає підстав стверджувати про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України саме в той день та час.

Отже, відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення в той час, коли у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, адже відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

Враховуючи наведене, а також ураховуючи заявлені вимоги та приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не доведена, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейським прийняте з порушенням норм процесуального права і за відсутності достатніх доказів про вчинення ним правопорушення. Відтак, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1362093 від 02.02.2024 слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 12, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву, подану в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кекішом Петром Петровичем до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1362093 від 02.02.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 03.04.2024.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області (, адреса: 79000, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3).

Суддя: М. В. Мельникович