Справа № 600/369/23-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/369/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

04 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» щодо неналежного забезпечення права ОСОБА_1 на користування в камері шваброю;

- зобов`язати Державну установу «Чернівецький слідчий ізолятор» забезпечити право ОСОБА_1 на користування в камері шваброю.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

26.06.2023 до суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій представник позивача вказує на необґрунтованість доводів відповідача та просить задовольнити вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з урахуванням наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі. В державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» перебуває з 10.04.2022 року.

27 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з інформаційним запитом до начальника Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» про надання роз`яснення, на підставі якої норми закону заборонені швабри будь-якого виду для вологого прибирання в камері.

У відповідь на вказаний запит Державна установа «Чернівецький слідчий ізолятор» листом №7/2394 від 06.07.2022 року повідомила позивачу, що Переліком продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018 року «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», зберігання швабр засудженими не передбачено.

Відповідно до заяв від 28.10.2022 року та 09.11.2022 року ОСОБА_1 просив керівництво Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» видати в камеру швабру для прибирання з огляду на те, що в законі немає обмеження для користування шваброю в камері для прибирання.

Листом №3/А-7304 від 22.11.2022 року Державна установа «Чернівецький слідчий ізолятор», розглянувши наведені звернення позивача, проінформувала позивача, що швабра для миття підлоги не передбачена наказом Міністерства юстиції №1118/5 від 27.07.2012 року «Про затвердження Порядку забезпечення, обліку та експлуатації меблів, інвентарю і предметів господарчого призначеного та норм їх забезпечення і експлуатації в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України». Відповідно до глави 16 статті 102 пункту 7 Кримінально-виконавчого кодексу України Перелік і кількість предметів і речей, які засуджені мажуть мати при собі, визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Вважаючи дії Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» такими, що обмежують право ОСОБА_1 на чистоту та гігієну в закладі відбування покарань, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.63 Конституції України засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

Відповідно до частини першої статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду (частини 1, 2 статті 7 Кримінально-виконавчого кодексу України).

На осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу (частина 2 статті 151 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Отже, державою гарантовано права, свободи і законні інтереси засуджених, які користуються усіма правами людини та громадянина за винятком обмежень, визначених Кримінально-виконавчим кодексом України, законами України і встановлених вироком суду.

Перелік прав та обов`язків засуджених до позбавлення волі наведено у статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України, частиною першою якої визначено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, в тому числі розпоряджатися грошовими коштами, придбавати, володіти і розпоряджатися предметами, речами, виробами, а також придбавати, користуватися і зберігати предмети першої потреби, періодичні видання, літературу, продукти харчування.

Частиною першою статті 108 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що засуджені мають право придбавати за безготівковим розрахунком продукти харчування, одяг, взуття, білизну та предмети першої потреби на гроші, зароблені в колоніях, одержані за переказами, за рахунок пенсії та іншого доходу, без обмеження їх обсягу.

Перелік продуктів харчування, одягу, взуття, білизни і предметів першої потреби, що дозволяються до продажу засудженим, визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України (частина восьма статті 108 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 115 Кримінально-виконавчого кодексу України особам, які відбувають покарання у виправних і виховних колоніях, створюються необхідні житлово-побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Засуджені, як правило, тримаються в приміщеннях блочного типу. Норма жилої площі на одного засудженого не може бути менш як чотири квадратні метри, а у лікувальних закладах при виправних колоніях, у виправних колоніях, призначених для тримання і лікування хворих на туберкульоз, у стаціонарі - п`яти квадратних метрів.

Згідно з частиною шостої статті 115 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені з дозволу адміністрації можуть з коштів, які знаходяться на особових рахунках, додатково придбавати взуття і одяг, у тому числі спортивний, оплачувати лікувально-профілактичні послуги, що надаються додатково за призначенням лікаря, отримувати необхідне за медичними показаннями дієтичне харчування.

Так, наказом Міністерства юстиції України №1118/5 від 27 липня 2012 року (далі наказ №1118/5 від 27.07.2012), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 р. за № 1274/21586, затверджено, зокрема, Порядок забезпечення, обліку та експлуатації меблів, інвентарю і предметів господарчого призначення установ виконання покарань і слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України та Норму забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення слідчого ізолятора.

Додатком 1 до Порядку забезпечення, обліку та експлуатації меблів, інвентарю і предметів господарчого призначення установ виконання покарань і слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України передбачено Номенклатуру та строки експлуатації меблів, інвентарю і предметів господарчого призначення в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Приміткою 3 до вказаної Номенклатури зазначено, що комплект інвентарю для прибирання приміщень (урна для сміття, оцинкований таз або відро, віник, совок) береться з розрахунку два комплекти на сто осіб або один комплект на камеру.

Отже, для прибирання приміщення (камери) засудженим надається комплект інвентарю для прибирання приміщень, в який входять урна для сміття, оцинкований таз або відро, віник, совок. Швабра у зазначеному переліку відсутня.

У додатку 5 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року №2823/5 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.09.2018 року за №1010/32462) зафіксовано Перелік продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі.

Відповідно до розділу ІІ вказаного додатку предметами першої потреби та засоби особистої гігієни, які засуджені можуть отримувати та зберігати є одяг, головні убори, взуття та постільні речі встановленого зразка за встановленими нормами; натільна білизна (тепла і проста); панчохи, шкарпетки та рукавиці; поясні ремені, кашне, носові хустинки, нитки та вироби з них; тапочки кімнатні, спортивне взуття (кеди, напівкеди, тапочки) - по одній парі; годинники з некоштовних матеріалів (1 шт.); дзеркало, бритви електричні або механічні, а також безпечні з касетними головками; сірники - не більше 10 коробок, запальнички одноразового використання - не більше 5 шт.; предмети першої потреби та засоби особистої гігієни (мило, зубний порошок чи паста, зубна щітка, гребінець, крем, піна чи гель для гоління, крем після гоління, дезодорант (кульковий, сухий) не на спиртовій основі, шампунь, манікюрні ножиці), спеціальні засоби гігієни для жінок; підручники і навчальне приладдя, література та періодичні видання, у тому числі релігійного змісту (до 10 примірників), письмовий папір, зошити, олівці, авторучки, чорнило, стержні, конверти, марки, листівки; шашки, шахи, доміно, нарди (по одному комплекту); ігрові приставки, портативні ігрові консолі та зарядні пристрої до них (1 шт.); щітки для одягу та взуття, крем для взуття; поліетиленовий посуд, металевий кухоль та миска, пластмасові футляри для окулярів, мила та зубних щіток; натільні хрестики та інші предмети культу, виготовлені з некоштовних матеріалів; спортивні костюми (один); для жінок додатково халати та сукні, хустки, головні убори, рейтузи, пояси, бюстгальтери, марля, гігієнічні пакети, защіпки, вата, косметика не на спиртовій основі, крем для обличчя та рук, прикраси, виготовлені з некоштовних матеріалів; USB флеш-накопичувач (1 шт.); планшетний комп`ютер без можливості апаратної підтримки будь-яких видів SIM-карт з програмно заблокованими камерами, зарядний пристрій до нього (1 шт.) та дротові навушники без мікрофона (1 шт.). За наявності відповідного медичного висновку засуджені можуть зберігати при собі медичні вироби, технічні та інші засоби реабілітації, а також лікарські засоби, необхідні для підтримання життєдіяльності організму.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що швабра не є предметом господарського призначення першої потреби, який засуджений може отримати, купувати та зберігати у себе.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до положень Норми забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення слідчого ізолятора, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №1118/5 від 27 липня 2012 року (далі - Норма №1118/5), до комплекту інвентарю для прибирання внутрішніх приміщень входять віник, совок, швабра з ганчіркою, таз або відро, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до змісту Норми №1118/5 зазначений інвентар видається молодшим інспектором на час виконання робіт, зокрема, для прибирання внутрішніх приміщень установи виконання покарань.

Отже, вказаний нормативно-правовий акт стосується забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення слідчого ізолятора як установи, а не камер для відбування покарання із забезпеченням засудженому інвентаря для прибирання, зокрема, швабри.

Посилання апелянта на положення ст.107 КВК України колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки обов`язок засудженого утримувати в чистоті і порядку приміщення не підтверджує наявність обов`язку відповідача видавати засудженому інвентар, який не передбаченого чинним нормативно-правовим регулюванням питань виконання покарань.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що наявність плісняви на стінах камери є порушенням права позивача на належні умови тримання, колегія суддів враховує, що предметом спірних правовідносин у цій справі є встановлення права засудженого ОСОБА_1 на отримання та використання інвентарю для прибирання камери.

Так, наведеним вище чинним законодавством України обов`язок забезпечення належних та безпечних матеріально-побутових умов тримання засуджених покладається на державу в особі її органів - адміністрації установи виконання покарань.

ЄСПЛ у справах "Мельник проти України", "Сукачов проти Укрfїни", «Булькач та інші проти України» констатував порушення статей 3 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через неналежні умови тримання під вартою та відсутність в національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту у зв`язку з цим.

В своїх рішеннях ЄСПЛ констатував, що тримання засудженого у камері, яка була заражена паразитами/гризунами, відсутність свіжого повітря, відсутність або неналежна якість гігієнічних засобів, відсутність або недостатня кількість прогулянок на свіжому повітрі, відсутність або погана якість постільної білизни, відсутність приватності під час користування туалетом, цвіль або бруд у камері, відсутність або обмежений доступ до душу, пасивне паління, відсутність туалетних засобів, є порушенням конвенційних прав заявника, які пов`язані із умовами тримання його під вартою, і у зв`язку із констатацією цих порушень - положень Конвенції.

Таким чином, право засудженого на належні соціально-побутові умови тримання гарантується державою та захищено нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В контексті даних спірних правовідносин в межах заявлених позовних вимог суд встановив, що забезпечення належних та безпечних умов тримання під вартою покладено на адміністрації установ виконання покарань, що не передбачає видачу засудженим предметів, отримання яких не передбачено відповідними нормативними документами.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» щодо неналежного забезпечення права ОСОБА_1 на користування в камері шваброю та зобов`язання відповідача забезпечити право ОСОБА_1 на користування в камері шваброю є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності дій відповідача та наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.