Справа № 300/1994/24
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"04" квітня 2024 р. справа № 300/1994/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Панікар І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 12/1313 від 25.09.2020 про розмір грошового забезпечення з 01.01.2018 по 31.03.2019;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 12/1313 від 25.09.2020 про розмір грошового забезпечення з 01.01.2018 по 31.03.2019 з врахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.
28.03.2024, на виконання вимог ухвали суду від 26.03.2024, представник позивача подала заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Подана заява мотивована тим, що статтю 46 Закону України № 1058-VІ та статтю 55 Закону України № 2262-ХІІ, які визначають, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсі, виплачуються за минултий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням копмпенсації втрати частини доходів. Також зазначає, що застосування шестимісячного строку звернення до суду матиме наслідком неможливість реалізації позивачем права на перерахунок пенсії.
Дослідивши подану заяву та матеріали адміністративної справи, вирішуючи питання дотримання строків звернення із адміністративним позовом, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
Згідно із частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 і 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Так, у заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача звертає увагу суду на статтю 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статтю 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а не відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Варто зазначити, що норми статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за своїм змістом є ідентичними нормам статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Статтею 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Отже, вказана норма регулює питання виплати пенсіонеру сум пенсій, які були нараховані, але не виплачені своєчасно та, в залежності від того з чиєї вини така невиплата мала місце, визначає період, за який така пенсія підлягає виплаті не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії (якщо невиплата мала місце з вини пенсіонера) або без обмеження строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (якщо нараховані суми пенсії не отримані пенсіонером з вини пенсійного органу).
Належні достовірні та допустимі докази нарахування позивачу пенсії за заявлений спірний період, а саме з 01.01.2018 до 31.03.2019, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 12/1313 від 25.09.2020 про розмір грошового забезпечення, відсутні. Також вказана вище норма стосується матеріального строку (відповідного права пенсіонера та обов`язку органу пенсійного забезпечення), а не процесуального (щодо права особи на звернення до суду).
Заявлений предмет спору не стосується визначення права та періоду на перерахунок пенсії позивача. Натомість стосується правильності обчислення її розміру після проведеного перерахунку та обраного позивачем способу відновлення порушеного, на його думку, права на вірний розмір пенсії після такого перерахунку.
Суд зазначає, що частинами 2, 3 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Отже, вказана норма регулює питання проведення перерахунку пенсії за минулий час у зв`язку з непроведенням такого перерахунку з вини, зокрема, органів Пенсійного фонду України, у разі зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій.
Суд зауважує, що питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду, що передує вирішенню спору по суті, слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться перерахунок пенсії, у разі встановлення судом вини пенсійного органу.
Таким чином, позивач помилково ототожнює строк звернення до суду, визначений статтею 122 КАС України зі строком, з якого мав би бути здійснений перерахунок пенсії, у разі звернення до суду у передбачений законодавством строк і встановлення судом вини відповідача.
В наслідок чого, зазначення представником позивача статтю 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статтю 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у цьому випадку є безпідставними.
Так, судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 в адміністративній справі № 300/411/20, яке набрало законної сили 06.11.2020, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 видати ОСОБА_1 довідку про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019, орум того, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, відповідно до складеної ІНФОРМАЦІЯ_3 довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, починаючи з 05.03.2019.
Довідка про розмір грошового забезпечення № 12/1313 станом на 05.03.2019 датована 25.09.2020.
На виконання вказаного рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки.
01.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з 05.03.2019 без обмеження її максимальним розміром (рішення суду від 05.04.2021 в адміністративній справі № 300/789/21).
До вказаного позову ОСОБА_1 долучено протокол за пенсійною справою від 01.12.2020, який наданий йому пенсійним органом листом від 18.12.2020 у відповідь на заяву від 06.11.2020.
Таким чином, позивачу у грудні 2020 року вже було відомо про те, що перерахунок його пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки №12/1313 від 25.09.2020 здійснено саме з 05.03.2019, а не з 01.01.2018.
Більше того, звертаючись до суду із позовом в справі № 300/411/20 позивач просив здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2018, однак суд відмовив у задоволення позову в цій частині позовних вимог. Отже, позивачу було відоме правове регулювання порядку перерахунку пенсії.
Із цим позовом, в якому позивач просить зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки № 12/1313 від 25.09.2020 за період з 01.01.2018 по 31.03.2019 ОСОБА_1 звернувся 13.03.2024, тобто зі значним порушенням визначеного статтею 122 КАС України строку звернення до суду.
Звернення позивача в жовтні 2023 року до пенсійного органу із вимогою здійснити перерахунок пенсії за період з 01.01.2018 по 31.03.2019 на підставі відомостей вказаної вище довідки та отримання відмови на таку заяву не змінює момент, з якого позивач мав довідатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, відтак не є поважною причиною пропуску звернення до суду із цим позовом.
Суд звертає увагу, що на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не навів та не надав доказів наявності непереборних обставин, які перешкодили йому своєчасно звернутись до суду із заявленими позовними вимогами.
Наведені позивачем вище доводи не свідчать про пропущення ним строку звернення до суду з поважних причин та не можуть бути підставами для висновку про його поновлення при зверненні до суду із цим позовом, оскільки у заяві не вказано жодного аргументу щодо поважності причин, натомість зміст заяви полягає виключно в не погодженні з висновками суду та власне, помилкове твердження представника позивача, що строк звернення до суду позивач не пропустив.
Так, згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто, застосуванню підлягає виключно висновок саме щодо норми права, якою регулюються подібні правовідносини. Зміна нормативного регулювання виключає обов`язок застосування такого висновку. Також важливим є і контекст відповідного висновку, позаяк тлумачення норми відбувається застосовно до конкретних обставин спору. Оцінка встановлених обставин спору та обґрунтованості позовних вимог становлять правову оцінку, а не правовий висновок.
Відповідно до частини 7 статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
У вказаній справі Верховного Суду спірні обставини стосуються визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини нарахованої суми доплати пенсії (різниці між розміром підвищеної пенсії та розміром отриманої пенсії) за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» за весь період затримки виплати заборгованості та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини нарахованої суми доплати пенсії (різниці між розміром підвищеної пенсії та розміром отриманої пенсії) за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» за весь період затримки виплати заборгованості (далі також спірна компенсація).
Такі обставини не вважаються подібними у цій справі, оскільки предмет спору має іншу правову природу та спірні правовідносини у ній регулювалися іншими нормами права, а саме статтею 55 Закону України № 2262-ХІІ та положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».
Однак для цієї справи діють норми статтей 43, 63 Закону України № 2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Практика Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ) свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Таким чином, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, зокрема, що у разі, якщо вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі наведеного, керуючись ч.2. ст.123, п.1 ч.4, ч.5 ст.169, ст.241, ст.248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Панікар І.В.