Справа № 400/5453/21
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/5453/21

Перша інстанція: суддя Устинов І. А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024р. про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до СБУ, в якому просив:

- визнати протиправними дії СБУ щодо відмови провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009р. по 31.08.2017р.;

- зобов`язати СБУ провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009р. по 31.08.2017р.;

- зобов`язати СБУ провести ОСОБА_1 нарахування та виплату середнього заробітку (середнього грошового забезпечення) за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку;

- стягнути з СБУ на користь Державного бюджету України судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Служби безпеки України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 3.02.2022р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії СБУ щодо відмови провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009р. по 31.08.2017р..

Зобов`язано СБУ провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009р. по 31.08.2017р..

В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду від 3.02.2022р. Миколаївським окружним адміністративним судом 24.05.2022р. видано виконавчий лист.

26.01.2024р. ОСОБА_1 подано до суду заяву, в якій позивач просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3.02.2022р., зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду 30.01.2024р. у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3.02.2022р. по справі №400/5453/21 відмовлено.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, рішенням від 3.02.2022р. суд зобов`язав відповідача провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009р. по 31.08.2017р.. При цьому, встановлення базового місяця - січень 2008р. не було предметом розгляду у даній справі. Крім того, лист відповідача від 1.09.2022р. свідчить про відмову у встановленні базового місяця при розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 по 31.08.2017 і не виплати позивачу середнього заробітку за час затримки, при цьому в ньому відсутні посилання на відмову взагалі провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009р. по 31.08.2017р. на виконання рішення суду у даній справі. Відтак, в даному випадку відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, перевіряючи обґрунтованість вказаної заяви та наявність підстав для застосування судового контролю за виконанням судового рішення, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ч.3 вказаної статті встановлено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, згідно ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020р. (справа №800/320/17) викладено висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого ст.382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.

При цьому, з аналізу вищевикладених приписів ст.382 КАС України вбачається, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Тому, колегія суддів вважає, що суд який ухвалив судове рішення має право на встановлення судового контролю в залежності від обставин кожної конкретної справи, а не визначений за ним безумовний обов`язок встановлювати судовий контроль за зверненням зацікавленої особи.

У відповідності до ч.1 ст.2 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, у відповідності до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3.02.2022р. зобов`язано СБУ провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009р. по 31.08.2017р..

Підставою для подання позивачем заяви про встановлення судового контролю стало те, що боржником, Службою безпеки України, не проводиться нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009р. по 31.08.2017р. з врахуванням січня 2008 року базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення.

При цьому, визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення не було предметом позову у справі №400/5453/21.

Відтак, питання щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009р. по 31.08.2017р. з врахуванням січня 2008 року базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення не може бути предметом розгляду на етапі виконання рішення суду.

З огляду на викладене, колегії суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в порядку ст.382 КАС України, про встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3.02.2022р. по справі №400/5453/21, необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3.02.2022р. по справі №400/5453/21.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316,328,382 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024р. про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко