Справа № 164/132/24
Суддя: Токарська І. С.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа: 164/132/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2024 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.

з участю секретаря Гейко І.А.,

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача Похили Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селище Маневичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 21 листопада 2023 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було вручено повістку без номера, якою запропоновано з`явитися до вказаного відділу за адресою: АДРЕСА_1 на 10 годину 22 листопада 2023 року для уточнення військово облікових даних та проходження військово лікарської комісії. 22 листопада 2023 року на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав лист, в якому повідомив, що у зв`язку із хворобою мами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за якою здійснює постійний сторонній догляд, не може прибути у встановлені строки та місце для уточнення військово облікових даних та проходження ВЛК і, як тільки з`явиться можливість, підійде в РТЦК у інший час. 12 січня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 простим листом отримав повідомлення про необхідність прибуття для розгляду справи про адміністративне правопорушення та рекомендованим поштовим листом отримав постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №358 від 14 грудня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності. Тобто, в один день отримамав повідомлення про необхідність явки для розгляду адміністративної справи і вже прийняту постанову у ній. Постанову просить скасувати, оскільки вважає, що начальник відділу не розібрався із ситуацією, яка склалася у зв`язку з його неявкою до РТЦК, належним чином не дослідив усіх обставин справи, не дав їм об`єктивної оцінки. Зокрема, не прийнято до уваги його пояснення з цього приводу від 22 листопада 2023 року із долученими копіями свідоцтва про народження, пенсійного посвідчення мами, яке отримано відповідачем 30 листопада 2023 року і не враховано поважність причини неявки по повістці.

Відповідач подав відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки 21 листопада 2023 року представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 під особистий підпис було вручено повістку про виклик на 10 годину 22 листопада 2023 року для уточнення військово облікових даних та проходження ВЛК. Про відповідальність за неприбуття без поважних причин був попереджений під особистий підпис, однак на вказану годину та дату у повістці не прибув, подавши лист, у якому зазначив що не може з`явитися у РТЦК, так як здійснює постійний сторонній догляд за своєю хворою матір`ю. 23 листопада 2023 року відповідачем було направлено повідомлення про розгляд справи №2659, яким ОСОБА_1 повідомлено про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак він знову проігнорував виклик. У зв`язку з цим начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №358 від 14 грудня 2023 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 5 100 гривень згідно із частиною 2 ст. 210 1 КУпАП з урахуванням, що порушення було вчинене в особливий період воєнний стан.

В судовому засіданні позивач та його представник, кожен зокрема, позов підтримали із наведених у ньому підстав та просили задовольнити. Представник позивача просив суд взяти до уваги те, що здійснення ОСОБА_1 постійного стороннього догляду за особою із інвалідністю підтверджується відповідними документами, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що дії позивача спрямовані на ухилення від мобілізації і жодними доказами, наданими стороною позивача, не підтверджено здійснення ним постійного догляду за матір`ю та неможливість здійснення такого догляду іншими особами.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши докази у справі, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з чим 21 листопада 2023 року представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 під особистий підпис було вручено повістку про виклик на 10 годину 00 хвилин 22 листопада 2023 року для уточнення військово облікових даних та проходження військово лікарської комісії.

Про відповідальність за неприбуття до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки без поважних причин ОСОБА_1 був ознайомлений під особистий підпис, що підтвердив у судовому засіданні сам позивач (а.с. 30).

Визначену вимогу у повістці ОСОБА_1 не виконав та на визначений час і дату до установи не прибув, надіславши листа від 22 листопада 2023 року, отриманого відповідачем 30 листопада 2023 року.

Із вищевказаного листа встановлено, що позивач повідомляв відповідача про неможливість свого прибуття до РТЦК на 10 годину 00 хвилин 22 листопада 2023 року через хворобу його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за якою здійснює постійний сторонній догляд. Зазначає, що підійде до для уточнення військово облікових даних та проходження ВЛК у інший час, коли з`явиться можливість (а.с.12).

3 листопада 2023 року Першим відділом Камінь ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено повідомлення про розгляд справи №2659, яким ОСОБА_1 повідомлено про необхідність явки для розгляду справи про адміністративне правопорушення на 9 годину 30 хвилин 14 грудня 2023 року, однак позивач не прибув і про причини своєї неявки не повідомив.

У зв`язку з цим, 14 грудня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову №358, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 210 1 КУпАП та накладено стягнення у виді 5 100 гривень штрафу. Встановлено, що 22 листопада 2023 року о 10 годині 30 хвилин стало відомо, що громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 у строк, зазначений у повістці. На розгляд справи не прибув. Повідомлений про час і місце розгляду справи за вихідним №2659 від 23 листопада 2023 року. Клопотання про відкладення справи не надходило (а.с.35).

Спірним в цій справі є правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина перша).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина друга).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З аналізу вищезазначеної норми вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Факт отримання повістки 21 листопада 2023 року щодо необхідності явки у Перший відділ Камінь ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також своє неприбуття на вказану годину та дату позивач ОСОБА_1 не оспорює.

Згідно з абз. 3 ч.9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово-зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнається, зокрема, є хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем.

На підтвердження поважності причин своєї неявки в ІНФОРМАЦІЯ_2 та незаконності ухваленої щодо постанови позивачем ОСОБА_1 долучено до позовної заяви копію його свідоцтва про народження та виписки протоколу лікарсько консультативної комісії КП «Маневицький центр первинної медико санітарної допомоги» від 22 серпня 2022 року про те, що ОСОБА_3 , 1938 року народження, потребує постійного стороннього догляду та візка для пересування (а.с.17).

Із акту встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду у Маневицькій селищній територіальній громаді №1 від 29 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснює догляд за ОСОБА_3 , особою з інвалідністю І А групи.

Із відповіді Маневицької селищної ради Волинської області від 2 квітня 2024 року вбачається, що 22 листопада 2023 року до Маневицької селищної ради надійшла заява із необхідними документами від ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , про складання та видачу Акта встановлення факту здійснення догляду за його матір`ю, особою з інвалідністю І А групи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У заяві зазначено, що ОСОБА_3 має намір виїхати за кордон на лікування і, оскільки не може цього зробити самостійно, потребує супроводу. 29 листопада 2023 року комісією відділу соціального захисту населення Маневицької селищної ради проведено обстеження щодо встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Допитана в судовому засіданні начальник відділу соціального захисту населення Маневицької селищної ради Косько А.М. суду дала показання про те, що 22 листопада 2023 року до Маневицької селищної ради надійшла заява ОСОБА_1 про видачу Акту встановлення факту здійснення ним догляду за матір`ю ОСОБА_3 , необхідність якого мотивував наміром виїхати за кордон на лікування в якості супроводжуючого. 29 листопада 2023 року комісією у складі трьох працівників Маневицької селищної ради та з участю сусідів позивача було здійснено огляд умов проживання ОСОБА_3 та встановлено належний її догляд сином ОСОБА_1 , хоча особистих речей позивача в будинку матері не було, в будинку встановлені відеокамери спостереження. Доповнила, що офіційного звернення ОСОБА_1 до виконкому з приводу отримання довідки про здійснення догляду за особою з інвалідністю не було, лише заява про намір виїзду за кордон.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що його довіритель на підставі вказаного Акту виїзд за кордон з метою лікування матері не здійснював.

Вирішуючи позовні вимоги, окрім вищевказаних доказів, які оцінює у сукупності, суд також звертає увагу на те, що із заявою до Маневицької селищної ради ОСОБА_1 звернувся 22 листопада 2023 року, тобто у день, коли мав обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У той же день, тобто 22 листопада 2023 року, ним було скеровано заяву відповідачу про неможливість прибуття у зв`язку із доглядом та матір`ю, хоча під час вручення повістки про такий факт працівників РТЦК не повідомляв.

Долучені до заяви копії його свідоцтва про народження, пенсійного посвідчення ОСОБА_3 із відміткою про І групу інвалідності, а також висновок ЛКК про її потребу у сторонньому догляді, жодним чином не підтверджують неможливість його явки по повістці РТЦК та відсутності інших осіб, які можуть здійснювати у цей час догляд за матір`ю.

А тому суд вважає, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 вірно не взято до уваги вказані документи, як підтвердження поважності причин неявки ОСОБА_1 .

Крім того, у своїй заяві, скерованій відповідачу, позивач зазначив, що прибуде у Перший відділ Камінь ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення військово облікових даних та проходження ВЛК при першій можливості, однак в судовому засіданні встановлено, що жодних активних дій, спрямованих на виконання свого мобілізаційного обов`язку, ОСОБА_1 вчинено не було як до отримання оскаржуваної постанови, так і на час розгляду його позовних вимог.

Також у судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував належне його повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, однак такі пояснення спростовуються журналом вихідної кореспонденції про належне його повідомлення за №2659 від 23 листопада 2023 року.

Покликання позивача на те, що у оскаржуваній постанові посадовою особою не вказано за якими кваліфікуючими ознаками його притягнуто до адміністративної відповідальності (за повторність чи вчинення правопорушення в особливий період), що порушило його право на повний та об`єктивний захист його прав щодо правопорушення, суд до уваги не приймає, оскільки такі покликання спрямовані лише на уникнення відповідальності і жодним чином не спростовують законність ухваленою постанови.

Щодо інших доводів скаржника, зазначених у позові, суд, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у провадженні), сформовану у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Оцінюючи докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить висновку про правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 70, 71, 77, 244-246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 251, 245, 258, 286 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішенням може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 5 квітня 2024 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська