Справа № 500/6010/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/6010/23 пров. № А/857/19683/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Ніколіна В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року у справі №500/6010/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції ОСОБА_2 ,

дата ухвалення рішення 12 жовтня 2023 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 13 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за грудень 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за грудень 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що вчинення ним дисциплінарного проступку та винесення рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути підставою для позбавлення його права на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року. Зазначає, що Окреме доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23 червня 2022 року не було зареєстровано у Мін`юсті, а тому його положення не можуть застосовуватися для прийняття рішення про не включення до наказу про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану, регламентованої Постановою КМУ №168. Звертає увагу на те, що відповідачем не зазначено жодних заперечень саме з посиланням на відповідні докази щодо факту не взяття ним участі у забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації протягом спірного періоду. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що військовою частиною правомірно не виплачено позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень, оскільки він 12 грудня 2022 року під час перевірки особового складу був виявлений, під час виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані, про що було повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 рапортом від 12 грудня 2022 року за вх..№4275 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, який показав позитивний результат, що становив 2,26%о. У подальшому 13 грудня 2022 року на позивача було складено протокол №17 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП та скеровано на розгляд до Покровського районного суду Дніпропетровської області. 16 грудня 2022 року цим судом винесено постанову №189/2183/22, за якою позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено штраф. Звертає увагу, що за наслідком вчинення військового адміністративного правопорушення скаржника притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «Догана», позбавлено премії, а також не включено до наказу про виплату додаткової винагороди за грудень 2022 року, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28 лютого 2022 року. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18 серпня 2023 року №3841, наданої на адвокатський запит від 17 липня 2023 року, ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

У період з 22 квітня 2022 року по 18 червня 2022 року, з 21 червня 2022 року по 16 липня 2022 року, з 27 липня 2022 року по 18 листопада 2022 року, з 03 грудня 2022 року по 06 березня 2023 року, з 09 березня 2023 року по 18 квітня 2023 року, 22 квітня 2023 року по 24 квітня 2023 року, з 27 квітня 2023 року по 09 травня 2023 року, з 14 травня 2023 року бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Дніпропетровській області, Синельниківському районі, с.Новомиколаївка та с.Калинівське Запорізької області, Пологівському районі, с. Новоіванівка та с.Ольгівське.

У зв`язку з безпосередньою участю в бойових діях або забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року, за грудень 2022 року.

Водночас відповіддю в/ч НОМЕР_1 від 18 серпня 2023 року №3447, яка була зазначена вище, підтверджується, що відповідні виплати за вказаний період не проводились.

В інтересах Позивача було направлено адвокатський запит, про який було зазначено вище з метою:

1) отримання інформації щодо підстав і причин не нарахування та невиплати шомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою КМУ №168 від 28 лютого 2022 року, військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року. У разі не проведення виплат вищевказаної підвищеної додаткової грошової винагороди у зв`язку з притягненням до дисциплінарної або адміністративної (кримінальної) відповідальності військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати копії документів, які стали підставою для позбавлення такого виду грошового забезпечення, а саме: матеріали службового розслідування з додатками до нього, витяг із наказу командира військової частини про завершення службового розслідування, витяги із наказу командира військової частини про притягнення до відповідальності та витяг із наказу командира військової частини про позбавлення додаткової грошової винагороди.

2) отримання довідки про виплачене та нараховане грошове забезпечення (додаткові виплати, компенсації) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2022 року по теперішній час.

3) отримання довідки командира військової частини про безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії. Якщо довідки немає, то надати документи, які підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

4) отримання витягів із наказу командира військової частини щодо проходження військової служби та місця перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01 березня 2022 року по теперішній час, а саме: про вибуття (прибуття із) у відрядження для виконання службових обов`язків в зону проведення бойових дій, витяг із журналів бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки), витяги з наказів про залучення військовослужбовця до несення служби на блокпостах тощо.

У відповіді від 18 серпня 2023 року №3447 відповідач зазначив:

«Підпунктом 8 пункту 9 Доручення зазначено, що військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні, психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника), до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються.

Також до наказів про виплату додаткової винагороди не вносять військовослужбовців, які вчинили військове адміністративне правопорушення, за яке судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності (за місяць у якому така постанова надійшла у військову частину), що передбачено підпунктом 10 пункту 9 Доручення.

Таким чином, щомісячна премія та додаткова винагорода за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 не виплачувались.

Також повідомлено, що станом на 18 серпня 2023 року нарахування грошового забезпечення відносно військової частини НОМЕР_1 здійснює ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим з приводу надання довідки про виплачене та нараховане грошове забезпечення солдата ОСОБА_1 , рекомендовано звернутись саме у зазначену установу».

Адвокат звернувся із запитом до ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримав відповідь №11/1/12067 від 17 серпня 2023 року, в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 не включено до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 січня 2023 року №7 про виплату додаткової грошової винагороди (Постанова КМУ від 28 лютого 2022 року № 168) військовослужбовцям за грудень 2022 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2022 року (по справі №189/2183/22) визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП (перебував у нетверезому стані під час виконання обов`язків військової служби) та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся у суд за захистом своїх прав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні, психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника), до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються, а тому враховуючи встановлені обставини щодо позивача, йому підставно не здійснено виплату додаткової грошової винагороди за грудень 2022 року.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.1-4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом і. іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

Відповідно до ст.1, ст.2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно зі ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За змістом ч.3 ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Положеннями ч.1 ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Ст.83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); пониження в посаді; пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Отже, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Крім того, за змістом ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут) на військовослужбовця покладено такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст.16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та, зокрема, у грудні 2022 року брав безпосередню участь у бойових діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Цей факт відповідачем не заперечується, однак відповідачем не виплачено позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію, 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року №1146, яка застосовується з 01 вересня 2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

З 18 жовтня 2022 року редакція цього пункту постанови КМУ №168 діяла у редакції, яка додатково передбачила, що виплата вказаної додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Обов`язкові умови виплати передбаченої виплатою додаткової винагороди військовослужбовцями Збройних Сил України у розмірі до 100 000 грн: період дії воєнного стану; безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів; наявність наказу командира.

Матеріалами справи стверджується, що 12 грудня 2022 року під час перевірки особового складу ОСОБА_1 був виявлений під час виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані, про що було повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 рапортом від 12 грудня 2022 року за вх.№4275 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, який показав позитивний результат, що становив 2,26%о.

Ця обставина підтверджується, як поясненнями самого солдата ОСОБА_1 зазначеного у протоколі №17 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП від 13 грудня 2022 року, де він особисто засвідчив факт вживання алкогольних напоїв, так і актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тесту на алкоголь №4491 від 12 грудня 2022 року, згідно з яким встановлено факт вживання ОСОБА_3 алкогольних напоїв.

У подальшому 13 грудня 2022 року на позивача було складено протокол №17 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП та скеровано на розгляд до Покровського районного суду Дніпропетровської області. 16 грудня 2022 року цим судом винесено постанову №189/2183/22, за якою позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено штраф.

Крім того, за вказаними обставинами проведено службове розслідування, за наслідком вчиненого військового адміністративного правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «Догана» та позбавлено премії, а також не включено до наказу про виплату додаткової винагороди за грудень 2022 року, передбаченого Постановою КМУ №168 від 28 лютого 2022 року.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Правове регулювання вчинення військового адміністративного правопорушення може бути підставою для застосування заходів дисциплінарного впливу й не ставиться у залежність від того, чи притягнута особа до адміністративної відповідальності. Водночас, для притягнення до дисциплінарної відповідальності треба з`ясувати обставини вчиненого, його причини та наслідки, а також вину особи, що і було доведено.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Крім того, Дисциплінарний статут Збройних Сил України не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що солдат ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння, своїми діями дискредитував звання військовослужбовця, оскільки поняття дискредитація перебуває у тісному зв`язку із поняттям дотримання морально-етичних норм та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет Збройних Сил України в очах громадськості, що в свою чергу стало причиною притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про те, що Постанова №168 не містить будь-яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватись військовослужбовцю за перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, оскільки за змістом пп.9 п.10 Окремого доручення МОУ від 23 червня 2022 року №912/з/29, прийнятого у відповідності до Постанови №168 визначено, що військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на військову службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника), до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні, психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника), до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються, а тому, враховуючи встановлені обставини щодо позивача, йому підставно не здійснено виплату додаткової грошової винагороди за грудень 2022 року.

Щодо доводів позивача про те, що Окреме доручення МОУ не проходило державну реєстрацію, то колегія суддів вважає такі безпідставними, оскільки таке прийнято для врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року під час дії воєнного стану. За відсутності такого відомчого нормативно-правового акту не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року у справі №500/6010/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 03 квітня 2024 року.