Справа № 600/367/24
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року Справа№600/367/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (надалі ВЧ НОМЕР_2 , відповідач), про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 12.02.2023 по 19.06.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 12.02.2023 по 19.06.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.01.2024 року адміністративну справу №600/367/24 передано на розгляд Донецького окружного адміністративного суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за період стаціонарного лікування з 12.02.2023 по 19.06.2023 відповідачем протиправно не було виплачено позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року відкрито провадження у справі № 600/367/24, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи, поновлено строк звернення до суду з даним позовом.

27 березня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що за період стаціонарного лікування з 12.02.2023 по 22.02.2023 у зв`язку з отриманням поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини позивачу була виплачена додаткова винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 грн, виплата якої була припинена з 23.02.2023 року у зв`язку із закінченням лікування. На ВЛК для прийняття рішення у потребі у відпустці за станом здоров`я позивач не направлявся, постанова ВЛК про потребу цього військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я після закінчення стаціонарного лікування 22.02.2023 не приймалася і за власним бажанням позивачу була надана відпустка за сімейними обставинами з 23.02.2023 по 27.02.2023. З 28.02.2023 позивач приступив до виконання своїх службових обов`язків, в тому числі з 06.03.2023 по 26.03.2023 безпосередньо приймав участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, за що йому була виплачена додаткова винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Разом з цим, підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн у періоди його стаціонарного лікування з 28.03.2023 по 03.04.2023, з 04.04.2023 по 05.05.2023, з 15.05.2023 по 30.05.2023, з 05.06.2023 по 19.06.2023 не має, оскільки позивач коли проходив стаціонарне лікування у ці періоди не перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення на підставі висновку ВЛК, і що така відпустка була рекомендована саме за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Крім того, у ці періоди позивач лікувався не від акубаротравми, отриманої 12.02.2023, яка згідно довідки ВЛК від 02.11.2023 визнана такою, що пов`язана із захистом Батьківщини, а від захворювань, які згідно цієї ж довідки є захворюваннями пов`язаними із проходженням військової служби, а не із захистом Батьківщини, що також виключає можливість виплати позивачу додаткової винагороди в збільшеному розмірі до 100 000 грн, оскільки відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022 така виплата здійснюється військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого. З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.06.2023 № 680/у солдат ОСОБА_1 12 лютого 2023 року одержав: акубаротравму, біль у спині. Відомо, що 12 лютого 2023 року виконуючи бойове завдання відповідно до бойового розпорядження командира, під час щільного обстрілу противником з танків, мінометів в районі населеного пункту Красна Гора Донецької області, внаслідок вибуху військовослужбовець отримав травму. Після надання першої медичної допомоги військовослужбовець був евакуйований до ПХГ населеного пункту Слов`янськ Донецької області. Військовослужбовець отримав бойове травмування під час виконання ним обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, не пов`язане вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 141 від 08.03.2023.

Внаслідок отриманого поранення 12.02.2023 позивач був евакуйований, що підтверджується первинною медичною карткою 243.

Згідно первинної медичної картки форми 100, 16.02.2023 позивач поступив до ПХГ «Крам 2» з обмороженням пальців обох стоп.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частин НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2023 № 53, вважати таким, що вибув у відпустку за сімейними обставинами солдата ОСОБА_1 строком на 03 доби та 02 доби для проїзду до місця проведення відпустки та назад з 23 по 27 лютого 2023 року.

Як вбачається з медичної характеристики від 14.03.2023 №116/ц, наданої відповідачем, під час служби у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 12.02.2023 перебуваючи в зоні бойових дій був евакуйований до Медичної роти м. Слов`янськ з попереднім діагнозом: Акубаротравма? Біль в спині (лікування рекомендовано в підрозділі). Заключний діагноз: Астено-невротичний стан. Знаходився на лікуванні до 16.02.2023.

З 16.02.2023 по 22.02.2023 перебував на лікуванні в пхг Крам-2 діагноз: гострий бронхіт.

З 01.03.2023 до 04.03.2023 знаходився на лікуванні в Зведеному медичному пункті, діагноз: Трахеобронхіт.

З 28.03.2023 до 03.04.2023 знаходився на лікуванні в КНП «Сокальська РЛ» СМР, діагноз: Порушення адаптації у вигляді змішаної депресивної реакції з існуючим синдромом.

З 15.05.2023 по 30.05.2023 знаходився на лікуванні в МКЛ №1 м. Івано-Франківськ, діагноз: Ускладнений остеохондроз грудного та поперикового відділу хребта.

Разом з цим, згідно виписки №3573 із медичної карти стаціонарного хворого позивач перебував на стаціонарному лікуванні 28.03-03.04.2023 року. Діагноз: основний: наслідки перенесеної акубаротравми.

Відповідно до виписного епікризу від 05.05.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 04.04.2023 по 05.05.2023 з основним захворюванням: порушення адаптації, функціональний діагноз: розлад адаптації у вигляді змішаної тривожно-депресивної реакції з інсомнічним синдромом, уточнений діагноз: наслідки перенесеної акубаротравми (12.02.2023). З 28.03.-3.04.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Сокальська районна лікарня» з діагнозом: наслідки перенесеної акубаротравми.

Відповідно до виписки № 2790 із медичної карти стаціонарного хворого позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 15.05.2023 по 30.05.2023. Діагноз: ускладнений остеохондроз грудного та трудо-поперекового відділу хребта, протрузії дисків. Наслідок перенесеної акубаротравми (12.02.2023).

Як вбачається з витягу з медичної карти стаціонарного хворого №722/189, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в реабілітаційному відділенні з 05.06.2023 по 19.06.2023. Діагноз: наслідки перенесеної акубаротравми (12.02.2023).

Згідно з довідкою ВЛК від 02.11.2023 № 928, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Наслідки акубаротравми (12.02.2023) без порушення цілісності барабанних перетинок у вигляді двобічної кондуктивної приглуховатості із сприйняттям шепітної мови 5 метрів на обидва вуха. Травма легкого ступеня. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми видана командиром військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2023 №680/у). Ускладнений остеохондроз, деформуючий спондилоартроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта, протрузії міжхребцевих дисків з стійким болевим синдромом. Полісегментарні вузли Шморля. Гіперкіфоз першого ступеня з незначним порушенням функції хребта. Легкі хворобливі прояви розладу адаптації у вигляді змішаної тривожно-депресивної реакції. Головний біль напруженого типу. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

08.12.2023 представник позивача звернувся до відповідача з заявою, в якій зокрема просив нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у збільшеному розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою КМУ № 168, пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні з 28.03.2023 по 05.05.2023, з 15.05.2023 по 30.05.2023, з 05.06.2023 по 19.06.2023.

Доказів отримання відповіді суду не надано.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у зв`язку з перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 12.02.2023 по 19.06.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

За Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні). Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства. Військовослужбовцям строкової військової служби, які перебувають у відрядженнях, відпустках і на лікуванні в лікарняних закладах, грошове забезпечення виплачується за весь період перебування у відрядженнях, відпустках і на лікуванні. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова № 168).

Пунктом 1 вказаної постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

01.04.2022 до постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Водночас додаткова винагорода в розмірі до 100000 грн виплачується, зокрема, тим військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі до 100000 гривень.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Судом встановлено, що довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.06.2023 № 680/у підтверджено, що позивач, солдат ОСОБА_1 , 12 лютого 2023 року одержав: акубаротравму, біль у спині. Відомо, що 12 лютого 2023 року виконуючи бойове завдання відповідно до бойового розпорядження командира, під час щільного обстрілу противником з танків, мінометів, в районі населеного пункту Красна Гора Донецької області, внаслідок вибуху військовослужбовець отримав травму. Після надання першої медичної допомоги військовослужбовець був евакуйований до ПХГ населеного пункту Слов`янськ Донецької області. Військовослужбовець отримав бойове травмування під час виконання ним обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, не пов`язане вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 141 від 08.03.2023.

Водночас позивачу не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Суд звертає увагу на те, що в контексті спірних правовідносин Постанова № 168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі до 100000 грн, а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 28.03.2023 по 05.05.2023, з 15.05.2023 по 30.05.2023, з 05.06.2023 по 19.06.2023, за наслідком перенесеної акубаротравми (12.02.2023).

Разом з цим, позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду у збільшеному розмірі до 100 000 гривень за період з 12.02.2023 по 19.06.2023.

Однак, відповідно до витягу з наказу командира військової частин НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2023 № 53, позивач вибув у відпустку за сімейними обставинами солдата ОСОБА_1 строком на 03 доби та 02 доби для проїзду до місця проведення відпустки та назад з 23 по 27 лютого 2023 року.

Також, в період з 06.03.2023 по 26.03.2023 позивач безпосередньо приймав участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, за що йому була виплачена додаткова винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, що не заперечується позивачем.

Як вбачається з архівної відомості, за лютий 2023 року позивачу виплачено додаткову винагороду у розмірі 67 142,86 грн, за березень 2023 року у розмірі 72 580,65 грн.

Водночас матеріали справи не містять жодного доказу, що позивач у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період з 23.02.2023 по 27.03.2023.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що в період з 23.02.2023 по 27.03.2023 відсутні докази того, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а відтак відсутні правові підстави зобов`язувати відповідача виплачувати відповідну винагороду за цей період.

Щодо посилань відповідача, що у спірні періоди позивач лікувався не від акубаротравми, отриманої 12.02.2023, яка згідно довідки ВЛК від 02.11.2023 визнана такою, що пов`язана із захистом Батьківщини, а від захворювань, які згідно цієї ж довідки є захворюваннями пов`язаними із проходженням військової служби, а не із захистом Батьківщини, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.

Пунктом 21.7 вказаного положення визначено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за №169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

Отже, постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймається, зокрема, у такому формулюванні: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» або «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» на підставі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000 гривень за період з 28.03.2023 по 05.05.2023, з 15.05.2023 по 30.05.2023, з 05.06.2023 по 19.06.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000 гривень за період з 28.03.2023 по 05.05.2023, з 15.05.2023 по 30.05.2023, з 05.06.2023 по 19.06.2023, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням фактично виплачених сум.

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000 гривень за період з 28.03.2023 по 05.05.2023, з 15.05.2023 по 30.05.2023, з 05.06.2023 по 19.06.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДОПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000 гривень за період з 28.03.2023 по 05.05.2023, з 15.05.2023 по 30.05.2023, з 05.06.2023 по 19.06.2023, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням фактично виплачених сум.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Судове рішення складено та підписано 04 квітня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко