Справа № 380/10888/22
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Шмигельської А.І. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської митниці (далі - відповідач), у якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача:

щодо вилучення автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 під час складання протоколу про порушення митних правил № 4237/20900/19 від 07.11.2019 та подальшого утримання зазначеного транспортного засобу;

щодо зобов`язання позивача надати до відповідача інформацію про сплату позивачем штрафу за поставною Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/930/21 від 06.02.2020 і щодо зобов`язання позивача сплатити кошти на відшкодування витрат митних органів за зберігання легкового автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 як умови для видачі позивачу транспортного засобу;

щодо невиконання постанови Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/930/20 від 06.02.2020 в частині повернення позивачу автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 ;

- зобов`язати відповідача повернути позивачу автомобіль «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 без підтвердження сплати штрафу позивачем та без підтвердження сплати витрат за зберігання легкового автомобіля.

В обґрунтування позову зазначив, що 07 листопада 2019 року о 13 год 22 хв він прямував у приватну поїздку з України до Республіки Польща в якості водія транспортного засобу марки «CITROEN», моделі «СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 . Під час проведення митного контролю митним органом встановлено, що позивач вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, які мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України. Вказав, що 07.11.2019 працівниками митниці складено протокол про порушення митних правил № 4237/20900/19, а також тимчасово вилучено автомобіль марки «CITROEN», моделі «СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 . Позивач стверджує, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2020 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено штраф в розмірі 426335,30 гривень, конфіскації товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 4237/20900/19 від 07 листопада 2019 року, а саме: каміння круглої форми, жовто-коричневого кольору, різних розмірів, загальною вагою 2,975 кг - в дохід держави. Окрім того, зазначив, що постановою суду вирішено вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 4237/20900/19 від 07 листопада 2019 року, транспортний засіб марки «CITROEN», моделі «СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_1 . Постановою Львівського апеляційного суду від 25.06.2020 залишено без змін постанову Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2020. Позивач стверджує, що звертався до Львівської митниці із заявою про повернення йому вилученого транспортного засобу, однак отримав відмову та повідомлення про те, що транспортний засіб буде повернуто після надання документів, що підтверджують сплату штрафу відповідно до постанови, винесеної за результатами розгляду справи про порушення митних правил, а також після сплати витрат митниці на зберігання транспортного засобу на складі. Позивач зазначив, що автомобіль протиправно утримується на складі митниці, відтак просить позов задовольнити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії передано на розгляд Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.09.2022 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання.

Рішенням Галицького районного суд м. Львова від 29 вересня 2022 року у справі № 380/10888/22 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Львівської митниці щодо неповернення ОСОБА_1 транспортного засобу марки «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 та зобов`язано відповідача повернути позивачу вказаний транспортний засіб. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2023 у справі № 380/10888/22 апеляційну скаргу Львівської митниці задоволено частково: скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 вересня 2022 року та направлено справу № 380/10888/22 для розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.04.2023 прийнято адміністративну справу № 380/10888/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії до провадження; цією ж ухвалою вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 28041 від 21.04.2023) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що 07 листопада 2019 року о 13 год 22 хв громадянин України ОСОБА_1 прямував у приватну поїздку з України до республіки Польща через митний пост Смільниця Львівської митниці ДФС в якості водія транспортного засобу марки CITROEN, модель C3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю Зелений коридор, чим своїми діями заявив про відсутність в нього будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені обмеження. Під час проведення спрощеного митного контролю виникла підозра щодо наявності в автомобілі товару, що переміщується з приховуванням від митного контролю у зв`язку з цим, автомобіль було направлено в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де за участі спеціальної мобільної групи № 2 було виявлено товар, прихований від митного контролю, а саме: каміння круглої форми, жовто-коричневого кольору, різних розмірів, загальною вагою 2,975 кг., яке знаходилося в порожнинах коробки перемикання передач, за пластмасовою обшивкою, та порожнинах панелі приладів з боку пасажира. Доступ став можливим після демонтажу пластмасової пластини за допомогою технічних засобів митного контролю (оглядового дзеркала, ліхтарика, набору монтажних інструментів), а також здійснювалось фотографування місця приховування. Від надання пояснень водій транспортного засобу марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 ОСОБА_1 відмовився. Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України. Відповідно до висновку спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 20.12.2019 № -0018, надані на дослідження зразки ідентифіковано як дорогоцінне каміння органогенного утворення бурштин (різновиду сукциніт), в декоративних елементах у формі кульок. Загальна вартість товару становить 426335,30 грн. Вказав, що 06.02.2020 Галицький районний суд міста Львова виніс постанову у справі № 461/930/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 426335,30 гривень, конфіскації товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 4237/20900/19 від 07 листопада 2019 року, а саме: каміння круглої форми, жовто-коричневого кольору, різних розмірів, загальною вагою 2,975 кг в дохід держави. Вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 4237/20900/19 від 07 листопада 2019 року, транспортний засіб марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 - повернуто ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 420,40 гривень судового збору. Вказав, що Львівський апеляційний суд 25.06.2020 виніс постанову у справі № 461/930/20, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а постанову Галицького районного суд міста Львова від 08.10.2019 без змін. Повідомив, що громадянином ОСОБА_1 30.03.2020 року до Галицької митниці Держмитслужби подано заяву, щодо повернення автомобіля а саме: автомобіля марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 . У зв`язку із неподанням митному органу належним чином завіреної копії постанови суду від 06.02.2020 № 461/930/20, а також неподанням документів, що підтверджують оплату штрафу та судового збору, відповідно до постанови суду, Галицька митниця Держмитслужби відмовила ОСОБА_1 у видачі транспортного засобу марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 .

Зазначив, що відповідно до п. 2 та п. 3 розділу III Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 731 від 15.06.2012, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 липня 2012 р. № 1140/21452 (далі- Порядок) витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику. Розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі. День видачі зі складу митного органу товарів, транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається. Вказав, що постанова Галицького районного суду міста Львова від 06.02.2020 у справі № 461/930/20 набрала законної сили 25.06.2020. Зазначив, що на підставі наявних документів, плата за зберігання автомобіля марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , має бути в повному обсязі сплачена ОСОБА_1 на рахунок Львівської митниці при фактичному отриманні майна після подання документів про сплату штрафу та судового збору.

Стверджує, що позивач не наводить жодного аргумента на підтвердження протиправності вилучення транспортного засобу під час складання протоколу про порушення митних правил № 4237/20900/19 від 07.11.2019 року.

Вказав, що для повернення вилученого транспортного засобу відповідно до Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказу міністерства фінансів України № 731 від 15.06.2012, слід надати документи, що підтверджують відшкодування витрат Митниці на зберігання товарів і транспортних засобів на складі Митниці, а також сплату штрафу відповідно до постанови, винесеної за результатами розгляду справи про порушення митних правил. Таким чином, відповідач вважає, що автомобіль марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , міг бути виданий зі складу Галицької митниці за умови надання документів, що підтверджують відшкодування витрат митниці за зберігання транспортного засобу на складі митниці та сплати штрафу згідно постанови Галицького районного суду м. Львова у справі №461/930/20 від 06.02.2020. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 08.12.2023 вирішено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду адміністративної справи № 380/10888/22 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою призначено судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 21.12.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків шляхом подання до канцелярії суду чи надіслання на адресу суду (79018 м. Львів вул. Чоловського 2) заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду із наданням на доказів поважності причин пропуску строку.

Ухвалою суду від 05.03.2024 залишено позов ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача:

- щодо вилучення автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 під час складання протоколу про порушення митних правил № 4237/20900/19 від 07.11.2019 та подальшого утримання зазначеного транспортного засобу;

- щодо зобов`язання позивача надати до відповідача інформацію про сплату позивачем штрафу за поставною Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/930/21 від 06.02.2020 і щодо зобов`язання позивача сплатити кошти на відшкодування витрат митних органів за зберігання легкового автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 як умови для видачі позивачу транспортного засобу;

- щодо невиконання постанови Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/930/20 від 06.02.2020 в частині повернення позивачу автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 .

Цією ж ухвалою продовжено розгляд справи № 380/10888/22 в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути ОСОБА_1 автомобіль «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 без підтвердження сплати штрафу позивачем та без підтвердження сплати витрат за зберігання легкового автомобіля.

У судове засідання, яке відбулося 02.04.2024 сторони не з`явилися; про час і дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується власноручними підписами представників сторін у розписці від 05.03.2024.

Крім того від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання без сторони позивача (вх. № 2815ел від 13.02.2024). У зв`язку з тим, що розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, суд розцінює таке клопотання як клопотання про проведення судового засідання без участі позивача.

У зв`язку з неявкою сторін, які були належним чином повідомлені про час і дату судового засідання, суд відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розглянув справу без участі сторін.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Стосовно громадянина України ОСОБА_1 07.11.2019 посадовою особою Львівської митниці ДФС було складено протокол № 4237/20900/19 про порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2020 у справі про адміністративне правопорушення № 461/930/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 426335,30 гривень, конфіскації товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 4237/20900/19, а саме: каміння круглої форми, жовто-коричневого кольору, різних розмірів, загальною вагою 2,975 кг - в дохід держави. Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 4237/20900/19, транспортний засіб марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 - повернуто ОСОБА_1 .

З постанови Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2020 слідує, що судом не встановлено, що транспортний засіб «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , містив спеціально виготовлені сховища (тайники) для приховування товарів безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, в матеріалах справи відсутній висновок експерта про те, що в транспортний засіб вносились конструктивні зміни, не передбачені заводом-виробником, та такий буде повернутий особі-правопорушнику, витрати, понесені митним органом за зберігання цього транспортного засобу, згідно з Порядком обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 731 від 15.06.2012 року, стягненню з ОСОБА_1 не підлягають.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.06.2020 залишено без змін постанову Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2020 у справі № 461/930/20.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (власник транспортного засобу) зверталися до Львівської митниці із заявою про повернення автомобіля «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , однак в.о. начальника митниці ОСОБА_3 надав відповідь у якій зазначив, що транспортний засіб буде повернуто після надання документів, що підтверджують сплату штрафу відповідно до постанови, винесеної за результатами розгляду справи про порушення митних правил, а також після сплати витрат митниці на зберігання транспортного засобу на складі. Як на правову підставу відмови у поверненні транспортного засобу у відповіді відповідач посилався на пункти 9.1-9.9 Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 627 (далі - Порядок № 627).

Позивач з такими діями не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, відтак звернувся до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно із ч. 1 ст. 511 МК України, товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що у разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, статтями 471 - 473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482 - 484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Як передбачено ч. 1 ст. 483 МК України, переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що у разі виявлення порушень митних правил, передбачених ст. 483 МК України, тимчасове вилучення транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Таким чином, відповідачем вилучено відповідно до протоколу про порушення митних правил № 4237/20900/19 від 07.11.2019 транспортний засіб автомобіля «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , оскільки щодо ОСОБА_1 було складено матеріали у справі про порушення митних правил по ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до частини 1 статті 201 МК України товари з моменту пред`явлення їх митному органу до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.

Згідно із частиною 1 статті 239 МК України під складами митних органів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать митним органам або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

За змістом пункту 6 частини 5 статті 238 МК України на складах органів доходів і зборів можуть зберігатися, зокрема, товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 239 МК України витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині 5 статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини 5 статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини 3 статті 541 цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів (стаття 242 МК України).

Згідно з частиною 3 статті 243 МК України якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати митного органу на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.

Витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи (частина 1 статті 519 МК України).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 520 МК України, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з частинами 1, 2 Розділу ІІІ Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митниць ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року за № 731 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 року за № 1140/21452, витрати митниці ДФС за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, понесені в ході провадження та розгляду справи, відшкодовуються в порядку, визначеному статтями 519 та 520 Митного кодексу України. Витрати митниці ДФС за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Відповідно до пункту 9.1 Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 627, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах Митниць під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після їх митного оформлення, відшкодування витрат митниць на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Згідно з пунктом 9.8 Порядку роботи складу митниці ДФС видача товарів та транспортних засобів комерційного призначення зі складу митниці здійснюється за умови подання документів, що засвідчують особу (повноваження особи).

Крім того, залежно від підстави розміщення та мети видачі товарів і транспортних засобів комерційного призначення до митниці подаються такі документи (зокрема):

документи, що підтверджують відшкодування витрат митниці на зберігання товарів і транспортних засобів на складі митниці;

документи, що підтверджують сплату штрафу відповідно до постанови, винесеної за результатами розгляду справи про порушення митних правил (у разі, якщо такий штраф накладено на особу, якій відповідно до постанови, винесеної за результатами розгляду справи про порушення митних правил, підлягає поверненню товар або транспортний засіб комерційного призначення).

Судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2020 у справі про адміністративне правопорушення № 461/930/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 426335,30 грн з конфіскацією товару. Окрім того, постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2020 транспортний засіб марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 - повернуто ОСОБА_1 без стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання цього транспортного засобу. Дана постанова набрала законної сили згідно з постанови Львівського апеляційного суду від 25.06.2020.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Як передбачено ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те, що Галицьким районним судом м. Львова визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, однак постановою суду на нього не покладено витрати за зберігання на складі митниці транспортного засобу марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо неповернення позивачу транспортного засобу. Суд вважає, що відповідач повинен був повернути спірний автомобіль позивачу без підтвердження сплати штрафу позивачем та без підтвердження сплати витрат за зберігання легкового автомобіля.

Разом з тим, суд враховує таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» (далі Указ № 64/2022), на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону № 389-VIII введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктом 2 Указу № 64/2022 установлено військовому командуванню, зокрема Державній прикордонній службі разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, а в пункті 6 - обласним, Київській міській державним адміністраціям, органам місцевого самоврядування утворити ради оборони та забезпечити сприяння військовому командуванню у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з частиною 3 Указу № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону 389-VIII.

В подальшому, Указами Президента України продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який триває на час розгляду цієї справи.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону № 389-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) примусове відчуження майна, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучення майна державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленному законом порядку та видання про це відповідних документів встановленого зразка є заходами правового режиму воєнного стану, які запроваджуються та здійснюються військовим командуванням разом із військовими адміністраціями або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 17 Закону № 389-VIII органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначено Законом України від 17.05.2012 № 4765-VI «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (далі - Закон № 4765-VI).

Пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 Закону № 4765-VI визначено, що примусове відчуження майна це позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості; вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

згідно зі статтею 4 Закону № 4765-VI примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

У місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 3 Закону № 4765-VI примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості. У разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості. Вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану здійснюється без відшкодування вартості такого майна.

Частиною третьою статті 10 Закону № 4765-VI встановлено, що оформлення документів для примусового відчуження або вилучення майна, а також оплата витрат з оцінки майна, яке відчужується, здійснюються військовим командуванням, органом, що прийняв рішення про таке відчуження або вилучення, за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до приписів статті 7 Закону № 4765-VI про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

В акті зазначаються: 1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; 2) відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); 4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані; 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).

Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.

Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта.

У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

Отже, після підписання відповідного акта вилучене чи відчужене майно вибуває із приватної власності та переходить у державну власність у порядку, що відповідає вказаній нормі закону. Акт у цьому випадку породжує цивільні права - володіння та користування транспортним засобом, та є правовстановлюючим документом.

Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

З доказів у справі слідує, що у зв`язку із введенням в Україні режиму воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022, пов`язаного із збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до Закону № 4765-VI, Закону № 389-VIII, листа ІНФОРМАЦІЯ_1 № 711/2822-22 проведено примусове відчуження (вилучення) майна, а саме: транспортний засіб марки «CITROEN», моделі «С3», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .

Таке відчуження підтверджується накладною (вимогою) № ЛЬВМ22-2018ппв/з36641 від 01.03.2022, відповідно до якої військова частина НОМЕР_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) вилучено транспортний засіб марки «CITROEN», моделі «С3», реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN № НОМЕР_2 , рік випуску 2012, колір білий, об`єм двигуна 1398 см. куб. тип палива дизель.

Тобто, у Львівській митниці транспортний засіб марки «CITROEN», моделі «С3», реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN № НОМЕР_2 відсутній.

Про вказані обставини в межах розгляду цієї справи вперше заявив відповідач в апеляційній скарзі на рішення Галицького районного суд м. Львова від 29 вересня 2022 року у справі № 380/10888/22.

Суд звертає увагу, на те, що про існування таких обставин позивачу було відомо щонайменше 28.12.2022 (дата підписання позивачем відзиву на апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суд м. Львова від 29 вересня 2022 року у справі № 380/10888/22). У вказаному відзиві позивачем зацитовано відповідні доводи митного органу про відсутність у його володінні спірного ТЗ.

Отже, процедура примусового відчуження майна ТЗ, зафіксована накладною (вимогою) № ЛЬВМ22-2018ппв/з36641 від 01.03.2022, яка за своїм змістом є актом про примусове відчуження або вилучення майна в розумінні Закону № 4765-VI, оскільки містить всі визначені для такого акта реквізити.

Згідно з п. 9 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову, зокрема, у постановах: від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 04 квітня 2021 року у справі № 585/4531/19, від 13 квітня 2022 року у справі № 293/1082/14-ц, від 14 листопада 2022 року у справі № 450/3887/19, від 09 березня 2023 року у справі № 131/484/21.

Позивачем не надано доказів звернення до військової частини НОМЕР_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із заявою про повернення йому автомобіля, не ініційовано питання про зміну позовних вимог та/або підстав позову, тому суд дійшов висновку, що позов заявленого до неналежного відповідача.

При цьому суд зазначає, що спірний автомобіль не перебував у володінні відповідача станом на момент пред`явлення позову. Таким чином суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням зазначеного суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 04.04.2024.

Суддя Р.П. Качур