Справа № 320/35384/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведені перерахунку та виплати пенсії, а саме виду надбавки (25%) за особливі заслуги перед Україною «Заслужений працівник фізичної культури і спорту України» з 05.11.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 05.11.2021 перерахунок та виплату надбавки до пенсії, а саме (25 %) за особливі заслуги перед Україною «Заслужений працівник фізичної культури і спорту України».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту.

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років як особа з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до Указу Президента України від 11 вересня 2021 року № 467/2021 позивачеві було присвоєно почесне звання «Заслужений працівник фізичної культури і спорту України».

У листопаді 2021 року та у жовтні 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії, в якій просив Пенсійний фонд України м. Києва зробити перерахунок та виплату надбавки (25%) до пенсії за особливі заслуги перед Україною «Заслужений працівник фізичної культури і спорту України» з 05.11.2021.

Листом від 02.11.2022 №23802-22315/К-02/8-2600/22 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі №320/14014/20 Головним управлінням у вересні 2021 року проведено перерахунок пенсії в порядку, встановленому судовим рішенням, а саме з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб віл 9 квітня 1992 року №2262-ХП, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80 % грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум; перерахунок та виплату пенсії у розмірі 80% сум грошового забезпечення з 01.04.2019 відповідно до довідки Служби безпеки України від 03.11.2020 № 21 /3/2- 9/878-1541 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, що враховується для перерахунку пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу і а деяких інших осіб", виходячи з нового складу грошового забезпечення, який включає такі види та розміри: посадовий оклад у розмірі 9 020,00 грн., оклад за військовим званням у розмірі 1480,00 грн., надбавка за вислугу років у розмірі 5250,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1 353,00 грн., надбавка за особливості проходження служби (44%) - 6930,00 грн., надбавка військовослужбовцям підрозділів А (80%) - 8400, 00 грн., надбавка за спортивні звання (5 %) - 451,00 грн., преміювання ( 10 %) - 902, 00 грн., всього 33 786, 00 грн., без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених раніше виплат; перерахунок та виплату пенсії з врахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, починаючи з 05 березня 2019 року, з врахуванням проведених раніше виплат. Головним управлінням також здійснено нарахування коштів за період з 01.01.2018 по 30.09.2021. З жовтня 2021 року пенсія виплачується Головним управлінням в розмірі, обчисленому на виконання рішення суду, - 27 443,05 грн. Станом на день опрацювання заяви підсумок пенсії з надбавками становить 39 680, 89 грн. Водночас, рішенням суду не покладено зобов`язань щодо виплати пенсії без обмеження максимального розміру в подальшому після проведення перерахунків пенсії з інших дат, зокрема, в зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, індексації тощо. Тому, розмір пенсійної виплати з 01.04.2019 після виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі №320/14014/20 становить 27 443, 05 грн.

З перерахунку пенсії станом на грудень 2021 року вбачається, що позивачу встановлена надбавка до пенсії за особливі заслуги (25 %), проте фактично вона не виплачується.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач має право на отримання надбавки до пенсії за особливі заслуги перед Україною «Заслужений працівник фізичної культури і спорту України», а тому необхідно зобов`язати відповідача її виплачувати.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, що передбачає встановлення громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту тощо, пенсій за особливі заслуги перед Україною є Закон України від 01.06.2000 №1767-ІІІ "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" (далі - Закон №1767-ІІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 6 статті 1 Закону №1767-ІІІ, пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України: особам, відзначеним почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР "заслужений", державними преміями України, колишніх Союзу РСР та Української РСР, нагородженим одним із орденів України або колишнього Союзу РСР, Почесною грамотою Президії Верховної Ради Української РСР або Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР, а також особам, яким до 1 січня 1992 року було встановлено персональні пенсії союзного чи республіканського значення.

Згідно статті 4 Закону №1767-ІІІ пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам, зазначеним у статті 1 цього Закону, які мають право на пенсію за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника та за вислугу років відповідно до закону.

Статтею 5 Закону № 1767-ІІІ визначено, що пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність: від 35 до 40 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 1 і 8 статті 1 цього Закону; від 25 до 35 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 2 - 5 статті 1 цього Закону; від 20 до 25 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 6 і 7 статті 1 цього Закону.

Розмір надбавки визначається згідно із схемою визначення розмірів надбавок залежно від заслуг перед Україною, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. У разі якщо особа одночасно має право на надбавку з кількох підстав, передбачених статтею 1 цього Закону, встановлюється надбавка, що є більшою у максимальному розмірі.

Пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами. Якщо заява про встановлення пенсії за особливі заслуги надсилається поштою і до неї додаються всі необхідні документи, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви додані не всі необхідні документи, територіальний орган Пенсійного фонду України повідомляє заявникові, які документи мають бути подані додатково. Якщо такі документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.

У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок пенсії за особливі заслуги з дати, з якої встановлено новий розмір прожиткового мінімуму.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 №2054 затверджено Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною".

Відповідно до Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" особи, зазначені в пунктах 6,7 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", а саме: особи, відзначені почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР "заслужений" розмір надбавки становить 25%.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, 11.09.2021 Указом Президента України №467/2021 позивачу присвоєно почесне звання "Заслужений працівник фізичної культури і спорту України".

Пенсія за вислугу років позивачу була перерахована з грудня 2021 року з урахування вказаної надбавки до пенсії, на яку він мав право згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною, проте без фактичної її виплати.

У свою чергу, колегія суддів наголошує, що відповідно до приписів статті 5 Закону №1767-ІІІ пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом.

Отже, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позивач мав право отримувати дану надбавку до основної пенсії з моменту первинного звернення із заявою про перерахунок пенсії від 05.11.2021.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити перерахунок та виплату надбавки до пенсії, а саме 25 % за особливі заслуги перед Україною "Заслужений працівник фізичної культури і спорту України", колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Крім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також, слід зазначити, що за приписами ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 (остаточне) у справі Кечко проти України зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Також, у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 шляхом виплати надбавки за особливі заслуги у зв`язку з присвоєнням почесного звання «Заслужений працівник фізичної культури і спорту України» з дня звернення за встановленням надбавки (05.11.2021). При цьому, вказане буде свідчити, що спір між сторонами буде вирішено остаточно.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів зауважує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому до уваги не приймаються.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.