Справа № 280/329/22
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 280/329/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового проводження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року у справі №280/329/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просив суд:

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.05.2017 по день фактичного розрахунку 09.12.2021, у розмірі 491 537,19 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також у позовній заяві міститься клопотання щодо стягнення правничих витрат на суму 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в період проходження його військової служби останньому не в повному обсязі виплачувалось грошове забезпечення та при звільненні протиправно не було виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2017, 2018 та 2019 роки. На виконання Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі №280/3465/21 відповідач 10.11.2021 здійснив виплату грошової компенсації в розмірі 14092,69 грн. Таким чином, в силу приписів ст. 117 КЗпП України, це зумовлює наявність у відповідача обов`язку по виплаті середнього заробітку за час затримки при звільненні.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року адміністративний позов частково задоволений.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.05.2017 по день фактичного розрахунку 09.12.2021, у розмірі 11 608 (одинадцять тисяч шістсот вісім) гривень 82 коп.

Також стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень.

На рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу відповідачем, згідно якої відповідач вважає рішення суду таким, що не відповідає вимогам процесуального права. Зокрема, суд не врахував, що позивачем пропущений строк звернення до суду. Відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та залишити позов без розгляду.

Справу розглянуто за правилами ст.308 КАС України в письмовому провадженні в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає доводи апелянта необгрунтованими, з огляду на таке.

Обставини справи свідчать, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року по справі № 280/7894/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (виключення зі списків особового складу) 15.05.2017.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (виключення зі списків особового складу) 15.05.2017.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно станом на день звільнення з військової служби (виключення зі списків особового складу) 15.05.2017.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію вартості за неотримане речове майно станом на день звільнення з військової служби (виключення зі списків особового складу) 15.05.2017.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.05.2017.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.05.2017.

Судове рішення набрало законної сили 20 липня 2021 року.

Як зазначає позивач у позовній заяві - зазначене рішення суду було остаточно виконане відповідачем лише 09.12.2021. Зокрема кошти були зараховані на відповідний рахунок позивача у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" двома платежами: 27.10.2021 - за індексацію заробітної плати та грошової компенсації додаткових відпусток, 09.12.2021 - за речове майно.

Враховуючи те, що повний розрахунок з позивачем здійснено 31.07.2020, а не в день звільнення - 15.03.2019, позивач вважає, що набув права на виплату йому середнього заробітку за весь період затримки повного розрахунку при звільненні відповідно до вимог статей 116, 117 Кодексу законів про працю України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, в спірному випадку підлягають застосуванню приписи статті 116 та 117 КЗпП України, як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби. При цьому суд врахував правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31.10.2019 по справі № 2340/4192/18, що враховується судом, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Судом було враховано, що позивача виключено зі списків особового складу з 17.10.2019, отже в цей же день відповідач мав провести відповідні розрахунки з військовослужбовцем.

Проте, остаточний розрахунок на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 280/7894/20 військовою частиною НОМЕР_1 було виплачено на користь позивача двома платежами: 27.10.2021 - індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.05.2017 та компенсацію додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 - 2017 роки у сумі 6866,13 грн, 09.12.2021 - грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 4742,69 грн. Загальна сума виплачених коштів становить 11 608,82 гривні. Таким чином, остаточний розрахунок здійснено 09.12.2021.

Керуючись Порядком обчислення середньої заробітної плати, зокрема у випадках вимушеного прогулу, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100), а також врахувавши правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені в постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 та від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, Верховного Суду в постанові від 30 жовтня 2019 року по справі № 806/2473/18 щодо необхідності дотримання судом, який розглядає спір про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, принципів розумності, справедливості та пропорційності суми відшкодування, та зменшення за певних умов розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, суд, з огляду на фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок, визначив середній заробіток, який підлягає стягненню на користь позивача, у розмірі 14092,69 грн, та дійшов висновку, що пропорційним та справедливим розміром відшкодування позивачу є розмір, який дорівнює сумі, що не була виплачена у день звільнення, тобто 11 608,82 грн.

В цій частині висновок суду ані позивачем ані відповідачем не оскаржено.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосуються виключно дотримання позивачем строку звернення до суду з цією позовною заявою, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів враховується, що остаточний розрахунок з позивачем здійснено 09.12.2021 та, як вірно вказує апелянт, з цієї дати починається перебіг строку звернення до суду.

Наявними у справі доказами підтверджено, що позовну заяву, датовану 14.12.2021 позивачем направлено до суду засобами поштового зв`язку у грудні 2021 року (ар.с.19), таким чином, незалежно від дати отримання позовної заяви судом та її реєстрації, в даному випадку перебіг строку закінчився датою здавання позовної заяви на пошту, що узгоджується з приписами ч.9 ст.120 КАС України. Таким чином, в силу приведеної процесуальної норми, строк звернення до суду позивачем не пропущений та доводи апелянта не є обгрунтованими.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не підлягає апеляційному перегляду з урахуванням приписів ч.1 ст.308 КАС України.

Приписами ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегією суддів не встановлено обставин, які в силу положень ст.317 КАС України дають підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Підстави для залишення без розгляду позовної заяви судом апеляційної інстанції також не встановлені, оскільки доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду спростовані наявними у справі доказами.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 слід відмовити, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 120, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р. в адміністративній справі №280/329/22, - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р. в адміністративній справі №280/329/22, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко