Справа № 574/19/24
Суддя: Гук Т. Р.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 574/19/24
Провадження №2-а/574/5/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Божок В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сівер А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що постановою про адміністративне правопорушення від 28.12.2023 року №АП 983 складеною ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Вказану постанову він отримав поштою 03.01.2024 року. Вказану постанову вважає незаконною, невмотивованою, винесеною з порушенням норм КУпАП та такою, що підлягає скасуванню.

Із постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що остання була складена з урахуванням протоколу про адміністративне правопорушення від 20.12.2023 року. Проте, з протоколу про адміністративне правопорушення від 20.12.2023 року, не можливо встановити суть адміністративного правопорушення. Зокрема в протоколі не зазначено, яким чином він був оповіщений про необхідність явка у збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_3 , (письмово або усно). Яким саме документом здійснювалось оповіщення про необхідність явки (номер, дата повістки, дані щодо особи яка її склала та строк явки до ТЦК). Якими доказами підтверджено факт отримання ним такого оповіщення або відмову від його отримання (наявність особистого підпису, акту відмови від отримання виклику). Яким документом встановлено «відсутність поважних причин для неявки» за викликом.

ОСОБА_1 стверджує, що повістку про виклик до ТЦК він не отримував. Будь-якого документу, що підтверджує факт отримання ним повістки або мобілізаційного розпорядження, особою що склала протокол про адміністративне правопорушення, йому не пред`являлося. Акт про неявку від 10.11.2023 року на якому акцентовано увагу у спірній постанові, за його участю не складався. Враховуючи зазначене, вважає що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено належним чином «суті адміністративного правопорушення», що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності. Зазначений протокол складено майже через півтора місяці після виявлення правопорушення, а отже з порушенням строку встановленого ст.254 КУпАП.

Проте, незважаючи на відсутність доказів, що підтверджують обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не вірним визначенням «суті адмін6істративного правопорушення», складення протоколу з порушенням строку встановленого ст.254 КУпАП, наявність обґрунтованого клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення посадовою особою Конотопського РТЦК складено постанову про притягнення його до адміністративною відповідальності.

Відповідачем була порушена процедура розгляду адміністративного матеріалу, зокрема, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам ст.268 КУпАП оскільки відповідач обмежився лише формальним складанням постанови. При винесенні оскаржу вальної постанови обставини справи не були досліджені всебічно, об`єктивно та у повному обсязі, що свідчить про порушення відповідачем ст.ст.251-252 КУпАП.

Також звертає увагу, що в ЄДР відсутні відомості про юридичну особу ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є доказом відсутності цивільно-процесуальної дієздатності.

Отже, повістка, якщо така мала місце, протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності складені посадовими особами РТЦК поза межами правового поля. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставо для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища.

У «Положенні про територіальні центри комплектації та соціальної підтримки» ідеться про комплектування особового складу територіальних центрів комплектації та соціальної підтримки, а не Збройних Сил України, а ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про походження громадянами України військової служби у ЗСУ, затвердженого Указом Президента України надає правову підставу для такого комплектування і жодним чином не стосується комплектування ЗСУ, а тому не дають працівникам та державним службовцям територіального центру комплектування та соціальної підтримки повноважень комплектувати ЗСУ військовослужбовцями, а лише відповідно законодавства про працю, за трудовим договором (контрактом), що має бути вольовим рішенням такого найманого працівника.

Враховую викладене, беручи до увагу, відсутність доказів вручення йому під підпис належним чином оформленої повістки, доказу його відмови від її отримання, відсутність процесуальної дієздатності ТЦК в цілому, а також повноважень ТЦК комплектувати Збройні сили України військовослужбовцями, вважає, що підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП відсутні.

На підставі викладеного, просив ухвалити рішення яким скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 28.12.2024 року №АП983 винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. та закрити провадження по справі.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 17.01.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

26.01.2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він покликається на його безпідставність, необгрунтованість та такого, що не дає підстав для задоволення позовних вимог та просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних у повному обсязі та залашити погстанову ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.12.2023 року №АП 983 пр визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП без змін.

Зазначив, що відповідно до ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою, або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Вищевказаний протокол складено уповноваженою, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.11.2023 № 388, посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 інструктором мобілізаційного відділення старшим сержантом ОСОБА_4 .. Постанову у справі про адміністративне правопорушення АП 983 від 28.12.2023 року було винесено ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_2 повноваження керівника підтверджено витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.12.2023 №457 (по стройовій частині).

ОСОБА_1 був оповіщений про необхідність прибуття під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 09.00 годину 10.11.2023 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою уточнення облікових даних та проходження медичної комісії. Факт сповіщення зафіксовано у Акті про відмову від отримання повістки від 09.11.2023, який складено посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 . До матеріалів справи долучено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Таким чином ОСОБА_1 знав про необхідність прибуття на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_6 під час мобілізації, але не прибув. Водночас повістка є лише засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття на вказану дату до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Обов`язок же військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до відповідного територіального центру комплектування встановлений не оскаржуваною повісткою, а ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Наведене свідчить про відсутність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів громадянина ОСОБА_1 .. Таким чином, хоча ОСОБА_1 у своєму адміністративному позові прямо стверджує про неправомірність оповіщення, відповідно до акту про відмову від отримання ним повістки, та покладає цей факт як відсутність обов`язку щодо його прибуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у справі АП 983 зазначено всі необхідні дані, що передбачені ст.256 КУпАП.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення громадянин ОСОБА_1 заперечив факт свого оповіщення про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 10.11.2023 року. Проте це5й факт спростовується Актом про відмову від отримання повістки від 09.11.2023 та поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Громадянину ОСОБА_1 при складенні протоколу роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що зроблено відмітку у протоколі. Окрім того, у справі міститься Аркуш доведення та роз`яснення прав, передбачених ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП. На вказаному аркуші з обох сторін громадянин ОСОБА_1 поставив особистий підпис про ознайомлення. Про дату і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення громадянина ОСОБА_1 сповіщено під особистий підпис у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено, що розгляд справи відбудеться 28.12.2023 року о 09.00 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 (другий поверх, кабінет №3). У зазначеній графі громадянин ОСОБА_1 повідомив, що не може бути присутній на час розгляду справи, так як проходить лікування. Жодних доказів у підтвердження своїх слів до дня розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 не надав, як і не надав документів, які б були підтвердженням поважності причин неявки громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 10.11.2023. Таким чином обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо оповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про дату і місце розгляду справи є виконаним. Протокол про адміністративне правопорушення було складено 20.12.2023 року, а розгляд справи відбувся 28.12.2023 року, про дату і місце розгляду справи громадянина ОСОБА_1 повідомлено 20.12.2023 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, дотримано вимоги частини першої статті 277-2 КУпАП щодо оповіщення особи не пізніш як за три доби до дня розгляду справи про дату і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 268 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання щодо відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило. Справ про адміністративне правопорушення, вчинене громадянином ОСОБА_1 розглянуто ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_2 за місцем вчинення правопорушення, тобто у ІНФОРМАЦІЯ_7 . ІНФОРМАЦІЯ_8 є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_7 . Таким чином, дотримано норму ч.1 ст.276 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцем вчинення правопорушення. У зв`язку з неприбуттям громадянина ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення під час розгляду справи, керівник керувався матеріалами справи та доказами, долученими до протоколу. У відповідності до ст.280 КУпАП, керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 , було з`ясовано всі необхідні дані, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні ,Ж чи підлягає вона адміністративній відповідальності, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу та з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 26.12.2023 за вх. №Б-1149 до ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшло клопотання громадянина ОСОБА_8 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вивчивши доводи, наведені у клопотанні та наявність вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 відхилено клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення. Дослідивши докази у справі, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 дійшов висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Щодо відсутності відомостей про ІНФОРМАЦІЯ_9 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повідомляють, що ІНФОРМАЦІЯ_9 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) входить до складу Збройних Сил України, а тому відомості, що характеризують організацію, чисельність та дислокацію територіального центру становлять державну таємницю. Відомості про ІНФОРМАЦІЯ_9 внесено до відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, вважає, що дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 були здійснені у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства України. Постанову у справі про адміністративне правопорушення №АП 983 від 28.12.2023 року винесено ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 з чітким дотриманням вимог нормативно-правових актів, а тому просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог за їх необґрунтованістю.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 20.02.2024 року залучено до участі у справі у якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов, в якій він вказує, що представники ІНФОРМАЦІЯ_5 персональну повістку йому не вручили, а начебто склали акт про відмову, який на його адресу не надсилався. Саму повістку (оригінал), як доказ, відповідач до суду не надано. Свідки, на свідчення яких посилається відповідач не були та не могли бути присутніми при його відмові від отримання повістки, оскільки ніякої повістки йому не вручалось. В свою чергу, відзив на позовну заяву поданий ІНФОРМАЦІЯ_9 не містить будь-яких даних, щодо обставин при яких були запрошені свідки (вони знаходились на блокпосту, проїжджали через блокпост чи їх викликали, якимось іншим способом). Саме у зв`язку із необхідністю встановлення відповідності даних зазначених в акті перевірки - фактичним обставинам у справі ним і було заявлено клопотання про виклик та допит свідків. З огляду на те, що єдиним доказом оповіщення його про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_11 є акт про відмову від підпису, який засвідчений службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 , у нього є сумніви у достовірності та правдивості фактів, засвідчених вказаними особами, оскільки останні є безпосередньо зацікавленими в ході та результаті розгляду спірної справи, а тому такі докази беззаперечно не можуть бути взяті за основу в якості підтвердження обставин вручення повістки та відмови позивача від її отримання.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення від 20.12.2023 року АП 983, який у відповідності до вимог ст.256 КУпАП має містити необхідні відомості про обставини вчинення правопорушення, не містить жодного посилання на існування письмових пояснень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що в свою чергу ставить під сумнів взагалі їх існування під час складення вказаного протоколу та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також, наголошує, що відповідачем порушена процедура розгляду адміністративного матеріалу, зокрема, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам ст.268 КУпАП оскільки, відповідач обмежився лише формальним складанням постанови.

Твердження відповідача у відзиві, щодо наявності повноважень у ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 на складання постанови не відповідає нормам законодавства. Звертаю увагу, що в ЄДР відсутні відомості про юридичну особу ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За встановлених у справі обставин, вважає, що надані відповідачем пояснення та докази беззаперечно не підтверджують обставини щодо його відмови від отримання повістки, а відповідно, і не доводять факту повідомлення його про необхідність з`явитись 10.11.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що слугувало підставою для винесення спірної постанови. Таким чином, його вина, яка полягала в умисному ухиленні від виконання вимог ч.3 ст.22 Закону №3543-ХІІ не доведена належними та достатніми доказами, а відтак, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Виносячи вказану постанову, начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 не зазначив належні та допустимі докази, передбачені ст.251 КУпАП, які ним були отримані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП, належним чином не мотивував свого висновку про його винуватість, що є порушення вимог ст.ст.7, 245, 252, 280, 283 КУпАП.

На підставі викладеного, вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням встановленої процедури, тому є протиправною та відповідно підлягає скасуванню.

14.03.2024 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_9 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він заявлені вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.11.2023 №388 «Про внесення змін до Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.12.2022 №384-од «Про організацію службової діяльності в ІНФОРМАЦІЯ_13 на 2023 календарний рік», визначено уповноважених осіб, які допущені до складання протоколів про адміністративні правопорушення. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.11.2023 № 388, посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 - інструктором мобілізаційного відділення старшим сержантом ОСОБА_4 . Зазначений протокол відповідає приписам Кодексу України про адміністративні правопорушення та містить всі необхідні реквізити.

Як вбачається із оскаржуваної постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 від 28.12.2023, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , будучи оповіщеним 09.11.2023 про необхідність прибуття під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_6 (розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на 09:00 год. 10.11.2023, відповідно до Акту про відмову від отримання повістки, під час спроби вручити повістку про виклик, відмовився від її отримання та без поважних причин не прибув за викликом у призначений час та місце на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим порушив вимоги абз. 2 ч.1 та ч.3 ст.22 Закону України від 21.10.1993 №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-ХІІ), якими встановлено обов`язок громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Як на підставу для скасування постанови від 28.12.2023 серія АП №983 про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 посилається на відсутність конкретної суті порушення Закону № 3543-ХІІ, оскільки не зрозуміло чи отримав він повістку чи відмовився від неї. Проте, зазначені твердження позивача зовсім не відповідають матеріалам справи та змісту оскаржуваної постанови, де чітко зазначено про порушення вимог абз.2 ч.1 та ч.3 ст.22 Закону № 3543-ХІІ, що полягало у неприбутті позивача за викликом на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_6 у визначений час. З матеріалів слідує, що ОСОБА_1 був оповіщений про необхідність, дату, час та місце прибуття до органу ТЦК та СП, шляхом оформлення повістки, від отримання якої відмовився у присутності трьох свідків.

Вважає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення №АП 983 від 28.12.2023 року винесено ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 з чітким дотриманням вимог нормативно-правових актів, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Також пояснив, що в грудні 2023 року він їхав з дружиною на автомобілі та на виїзді з м. Буринь на блокпосту його зупинили військові. ОСОБА_5 попросив його надати документи військового обліку, на що він повідомив, що збирає документи для оформлення групи інвалідності та в подальшому сам з`явиться до військомату, з приводу чого між ними виникла суперечка, після чого він поїхав далі. При цьому повістку йому ніхто не вручав, про необхідність з`явитись до військкомату не повідомляв та акт про відмову від отримання повістки не складався. Приблизно через місяць його зупинили поліцейські на блокпосту в м. Конотоп та повідомили, що він знаходиться в розшуку, після чого відвезли в ІНФОРМАЦІЯ_9 , де складались якісь документи, але які саме він не знає. На розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явився в зв`язку з перебуванням на лікуванні, однак подавав клопотання про закриття провадження у справі, яке не було задоволено.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила у позові відмовити, постанову по справі про адміністративне правопорушення №АП 983 від 28.12.2023 року вважала законною і винесеною з дотриманням необхідної процедури.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_9 надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що проходить військову службу в роті охорони при ІНФОРМАЦІЯ_7 . В листопаді 2023 року на блокпосту, розташованому на виїзді з м. Буринь, він разом з іншими військовослужбовцями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який відмовився надати будь-які документи, які посвідчують особу, та щодо військового обліку. Оскільки раніше вони вже зупиняли ОСОБА_1 на іншому блокпосту, але він від них втік, то викликали поліцію. Після приїзду поліцейських ОСОБА_1 надав документи, що посвідчують особу, після чого він виписав йому повістку, але останній відмовився її отримувати. Він усно оголосив ОСОБА_1 зміст повістки та роз`яснив, що на наступний день йому необхідно з`явитись до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 , а також що буде складено акт про його відмову від вручення повістки. Однак, ОСОБА_1 не чекаючи поїхав, а вони склали відповідний акт.

Аналогічні покази надав свідок ОСОБА_6 , який вказав, що проходить військову службу на посаді командира відділення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 та на початку листопада 2023 року ніс службу на блокпосту біля м. Буринь разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , під час чого ними було зупинено водія ОСОБА_1 , який відмовився надати будь-які документи, в зв`язку з чим ОСОБА_5 викликав наряд поліцію. Після приїзду поліцейських ОСОБА_1 надав документи, після чого ОСОБА_5 виписав йому повістку, але останній в категоричній формі відмовився її отримувати, посилаючись на те, що вони не мають права її вручати, а також на те, що він оформляє групу інвалідності. Після цього в його присутності ОСОБА_5 оголосив ОСОБА_1 зміст повістки та роз`яснив, що на наступний день йому необхідно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_1 , а також що буде складено акт про його відмову від вручення повістки. Однак, ОСОБА_1 одразу поїхав, а ОСОБА_5 склав акт про відмову від отримання повістки, який він з ОСОБА_7 підписали.

Заслухавши доводи сторін, заслухавши покази допитаних свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За приписами ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 2 ст. 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП необхідним є встановлення однієї або двох кваліфікуючих ознак правопорушення: повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, або вчинення такого порушення в особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі по тексту Закон № 2232-XII).

Так, згідно із ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації, то на момент притягнення позивача до адміністративного правопорушення діяв особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).

Стаття 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово-зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм слідує, що громадянин повинен прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити ІНФОРМАЦІЯ_5 про поважність причин не прибуття за повісткою.

Відповідно до п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі по тексту Положення № 154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із п. 8 Положення № 154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Згідно із п. 9 Положення № 154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відповідно до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.210, 210-1, 211 КУпАП: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) від 28.12.2023 №457 тимчасове виконання обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 покладено на начальника групи морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_2 (28.12.2023) (а.с.34).

Таким чином, із наведеного можливо зробити висновок про те, що складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 були здійснені уповноваженими на це особами.

У відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1 ст.77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 245 КУпАП, встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення АП 983 за ст.210-1 КУпАП від 20.12.2023 складеного уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 інструктором мобілізаційного відділення ст. сержантом ОСОБА_4 слідує, що ОСОБА_1 будучи оповіщеним 09.11.2023 року про необхідність прибуття під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 09:00 год. 10.11.2023 (розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ), про що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 було складено Акт, без поважних причин не прибув за викликом на збірний пункт першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 10.11.2023 року, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 із вказаним протоколом не погодився, про що останній вказав, та підписався у відповідних графах протоколу. Крім того ОСОБА_1 роз`яснено ст.63 Конституції України та ст.ст.256, 268 КУпАП та повідомлено про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис. Також, ОСОБА_1 особисто надав пояснення щодо причини його неявки в визначений строк, а саме: «З приводу протоколу пояснюю, що про інформування про прибуття до військомату, не був повідомленим за таких обставин не міг з`явитись в ТЦК» (а.с.37-39).

Копію протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримав, про що свідчить розписка з його підписом (а.с.40).

Із повістки, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення облікових даних та проходження медичної комісії 10.11.2023 року о 9:00 год. за адресою АДРЕСА_1 та попереджено про відповідальність за неявку у вказаний строк (а.с.44).

Позивачем ОСОБА_1 не заперечується, що 10.11.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 він не прибув та про причини свого неприбуття не повідомляв.

Відповідно Акту про відмову від отримання повістки від 09.11.2023 року ОСОБА_5 солдат роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 намагався вручити повістку військовозобов`язаному (резервісту) ОСОБА_1 . При спробі вручити повістку, військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від її отримання у категоричній формі. Громадянину ОСОБА_10 в усній формі повідомлено, що йому необхідно з`явитися на збірний пункт до ІНФОРМАЦІЯ_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , 10.11.2023 року о 09:00 год., під час мобілізації з метою уточнення облікових даних та проходження медичної комісії. Попереджено по кримінальну та адміністративну відповідальність в присутності свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (а.с.45).

Викладені у вказаному акті обставини також підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.46-48).

Покликання ОСОБА_1 на те, що вказані особи є працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 та зацікавлені у розгляді справи, а тому їх пояснення не можуть бути взяті судом до уваги є безпідставними, оскільки за клопотанням самого позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були допитані в судовому засіданні в якості свідків та, будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань, дали логічні та послідовні покази, які узгоджуються між собою та з матеріалами справи, а тому вони жодних сумнівів в їх правдивості не викликають.

При цьому пояснення надані позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні є нелогічними, зокрема останній заперечуючи проти того, що ОСОБА_5 намагався вручити йому повістку та усно повідомляв про необхідність прибути до центру комплектування та соціальної підтримки та вказуючи, що між ними виникла суперечка, не зміг чітко пояснити з приводу чого вона виникла та чому він повідомляв ОСОБА_5 , що сам з`явиться до військового комісаріату, якщо, як він стверджує, його туди не викликали.

Крім того, в судовому засіданні позивач вказував, що йому не відомо, які саме документи складались в його присутності в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , хоча з матеріалів справи вбачається, що після складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення ним 26.12.2023 року було подано до ІНФОРМАЦІЯ_5 клопотання про закриття провадження у справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст.210-1 КУпАП (а.с.49-54).

Клопотання щодо закриття провадження в адміністративній праві щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення передбачене ч.1 ст.210-1 КУпАП було розглянуто ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_2 та відхилено (а.с.59-63).

Статтею 268 КУпАП, визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Цією ж статтею передбачена можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі особи, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Ст.210-1 КУпАП не включена до ст.268 КУпАП як така, розгляд справи за якою належить проводити лише з обов`язковою участі особи, щодо якої вирішується питання про її притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі протоколу від 20.12.2023 та відповідних доказів, постановою №АП 983 від 28.12.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400,00 грн. При цьому клопотання щодо відкладення розгляду справи від громадянина ОСОБА_1 не надходило (а.с.55-58).

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що протокол №АП983 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 20.12.2023 та постанова у справі про адміністративне правопорушення від 28.12.2023 відповідають вимогам законодавства, оскільки містять всі елементи, що повинні міститися в протоколі та постанові відповідно до ст. 256, 283 КУпАП, а також складені уповноваженими особами з дотриманням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, відповідачами доведено законність прийняття постанови по справі про адміністративне правопорушення №АП 983 від 28.12.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та вона винесена з дотриманням вимог КУпАП, а тому підстав для задоволення позову судом не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 9, 14, 72-77, 90, 229, 242-246, 250, 255, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач 1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Відповідач 2 - ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 05.04.2024 року.

Суддя Т.Р. Гук