Справа № 400/4409/21
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 квітня 2024 року

м. Київ

справа №400/4409/21

адміністративне провадження № К/990/6254/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Тацій Л.В., Бучик А.Ю.,

перевіривши касаційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі № 400/4409/21 за позовом Обслуговуючого кооперативу «Обслуговуючий гаражний кооператив «Колодязний» до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 22.04.2021 №4/311,

УСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Обслуговуючий кооператив «Обслуговуючий гаражний кооператив «Колодязний» звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 22.04.2021 № 4/311 про відмову ОК «ОГК «Колодязний» в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговуючого автогаражного кооперативу у Центральному районі м. Миколаєва.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №400/4409/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 16.03.2023 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.08.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.08.2023, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024, позов задоволено.

Не погодившись із такими судовими рішеннями, Миколаївська міська рада звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 05.03.2024 касаційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі № 400/4409/21 за позовом Обслуговуючого кооперативу «Обслуговуючий гаражний кооператив «Колодязний» до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 22.04.2021 №4/311 - залишено без руху. Надано скаржнику строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, протягом якого скаржнику необхідно було подати документ про сплату судового збору та зазначити обґрунтовані підстави касаційного оскарження судового рішення, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 05.03.2024 скаржник надіслав уточнену касаційну скаргу та документ про сплату судового збору.

Дослідивши зміст касаційної та уточненої касаційної скарги, Суд дійшов такого висновку.

Згідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Під час перевірки касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що недостатньо самого лише зазначення постанов Верховного Суду, в яких викладені висновки про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Перевіривши доводи позивача, Суд не бере до уваги посилання скаржника на незастосування судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.06.2020 у справі 826/13895/16, оскільки правова позиція, висловлена у вказаній постанові, стосується іншого правового регулювання, правовідносини у наведеній справі не є подібними до правовідносин у справі №400/4409/21, у зв`язку з різними фактичними обставинами справи. Також, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 17.02.2021 у справі № 915/450/20, оскільки відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень відсутня інформація про те, що Верховний Суд у справі № 915/450/20 ухвалював будь-яке судове рішення.

З урахуванням зазначеного, скаржник не виконав вимог ухвали Верховного Суду від 05.03.2024 про залишення касаційної скарги без руху в частині зазначення належних підстав оскарження судових рішень в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України та мотивів цієї ухвали).

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи неусунення в повній мірі недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі про залишення її без руху, таку касаційну скаргу слід повернути скаржнику.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись ст. ст. 169, 328, 330, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі № 400/4409/21 за позовом Обслуговуючого кооперативу «Обслуговуючий гаражний кооператив «Колодязний» до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 22.04.2021 №4/311 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді С.Г. Стеценко
Л.В. Тацій А.Ю. Бучик