Справа № 300/192/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/192/23 пров. № А/857/24678/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську суддею Скільським І. І.) в адміністративній справі № 300/192/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо перерахунку вислуги років та підготовки пакету документів відносно ОСОБА_1 для подачі в Управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області для призначення йому пенсії по вислузі років (від 08.12.2022 № 2530/108/12-2022);

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області здійснити перерахунок вислуги років, зарахувавши пільгову вислугу в календарну для виходу на пенсію та підготовити пакет документів відносно ОСОБА_1 для подачі в Управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області для призначення йому пенсії по вислузі років.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачем всупереч Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17.07.1992 № 393, наказу МВС України від 28.08.2001 № 018, протиправно відмовлено у перерахунку вислуги років шляхом зарахування пільгової вислуги років у календарну для виходу на пенсію та підготовки пакету документів для подачі до пенсійного органу для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яке вважає, що оскаржуване рішення прийняте з істотним порушенням норм права, тому просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області правомірно врахувало календарну вислугу як передумову для призначення пенсії за вислугу років, оскільки це передбачено статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а пільгове обчислення такої не передбачено.

Також зазначив, що законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії передбачалося наявність необхідної календарної вислуги років. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_1 , з 27.07.2001 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ а з 07.11.2015 по 25.06.2022 в Національній поліції, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 від 07.05.2007 (а. с. 17 - 18).

Відповідно до витягу із послужного списку (а. с. 22 - 25) ОСОБА_1 , майор поліції, займав такі посади:

- 11.11.1999 - 10.05.2001 - Служба в Збройних Силах України, рядовий, командир відділення, в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 ;

- 27.07.2001 - 25.12.2001 - курсант, Чернівецьке училище професійної підготовки працівників міліції УМВС України в Чернівецькій області;

- 26.12.2001 - 16.07.2003 - оперуповноважений, Управління кримінального пошуку Управління МВС України в Івано-Франківській області;

- 16.07.2003 - 24.01.2004 - оперуповноважений черговий, Управління оперативної служби при Управлінні МВС України в Івано-Франківській області;

- 24.01.2004 - 01.11.2004 - оперуповноважений, Управління оперативної служби при Управлінні МВС України в Івано-Франківській області;

- 01.11.2004 - 01.10.2005 - оперуповноважений, Управління розвідувально-пошукової діяльності при Управлінні МВС України в Івано-Франківській області;

- 01.10.2005 - 01.10.2007 - оперуповноважений, Управління оперативної служби при Управлінні МВС України в Івано-Франківській області;

- 01.10.2007 - 10.05.2011 - оперуповноважений, Управління оперативної служби при Управлінні МВС України в Івано-Франківській області;

- 10.05.2001 - 11.08.2011 - старший оперуповноважений, Управління оперативної служби при Управлінні МВС України в Івано-Франківській області;

- 11.08.2011 - 11.02.2015 - старший оперуповноважений, Управління оперативної служби при Управлінні МВС України в Івано-Франківській області;

- 11.02.2015 - 09.10.2015 - оперуповноважений, Управління оперативної служби при Управлінні МВС України в Івано-Франківській області;

- 09.10.2015 - 06.11.2015 - старший оперуповноважений, Управління оперативної служби при Управлінні МВС України в Івано-Франківській області;

- 07.10.2015 - 09.12.2016 - старший оперуповноважений, Кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області;

- 09.12.2016 - 29.11.2018 - старший оперуповноважений, Управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області;

- 29.11.2018 - 20.12.2019 - інспектор, Управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області;

- 20.12.2019 - 25.06.2022 - старший оперуповноважений, Управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Згідно з витягом із наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 24.06.2022 № 0025 о/с «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 (0110753) старшого оперуповноваженого відділу управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, з 25 червня 2022 звільнено зі служби в поліції за підпунктом 7 (за власним бажанням) згідно з пунктом 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 22 роки 04 місяці 25 днів, у пільговому обчисленні складає 29 років 03 місяці 28 днів (а. с. 21).

Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 19.07.2022 № 19/03-07/2022, в якому просив надати таку інформацію: яка вислуга років у майора поліції ОСОБА_1 станом на 24.06.2022, якими нормативно-правовими актами керується Головне управління Національної поліції Івано-Франківській області при підрахунку вислуги років співробітників; чи враховано право майора поліції ОСОБА_1 на пільгу при підрахунку вислуги років; чи ця пільга відображається в послужному списку (а. с. 19).

Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області листом від 25.07.2022 № 1041/108/12-2022 повідомило про те, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення, становить: календарна - 22 роки 04 місяці 25 днів, у пільговому обчисленні 29 років 03 місяці 28 днів. При підрахунку вислуги років враховується Постанова КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» наказ МВС України від 28.08.2001 № 018 «Про затвердження Переліку посад працівників підрозділів кримінального пошуку та оперативно-технічних підрозділів органів внутрішніх справ, стаж служби яких зараховується з рахунку 1,5 місяців за один місяць служби» (а. с. 20).

15.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок вислуги років, зарахувавши пільгову вислугу в календарну для виходу на пенсію та підготувати пакет документів для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для призначення пенсії по вислузі років (а. с. 26 - 27).

Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області листом від 08.12.2022 № 2530/108/12-2022 повідомило позивача про те, що вислуга років у пільговому обчисленні враховується поліцейським при набутті права на пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до статті 12 вказаного Закону право на пенсію за вислугу років наступає при умовах наявної вислуги років - 25 календарних років і більше. Таким чином, при досягненні поліцейським 25 календарних років вислуги, йому буде враховано періоди служби на пільгових умовах для нарахування розміру пенсії (а. с. 28).

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався, зокрема, на постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, у якій колегія суддів дійшла висновку, що Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Тобто, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність в особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 згаданого Закону щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Отже, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

А передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема пункт «а» статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за згаданим Законом. Водночас, статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ та Постановою № 393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним положенням Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 1 Закону № 2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Стаття 2 Закону № 2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Постанови № 393 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (чинній на час звернення позивача із заявою про перерахунок вислуги років), установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» із статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно з пунктом 2-1 Постанови № 393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

При цьому, пункт 3 вищезгаданої Постанови визначає, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах.

Спірним між сторонами цієї справи, є питання щодо застосування календарної вислуги років з урахуванням пільгової вислуги.

У своєму рішенні суд першої інстанції врахував, зокрема, постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, у якій колегія суддів дійшла висновку, що Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів. Тобто, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатися іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

У вказаній постанові колегія суддів суду касаційної інстанції також дійшла висновку про необґрунтованість висновків про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Приймаючи висновок, викладений у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, Верховний Суд виходив з того, що редакція пункту 3 Постанови № 383, чинна на час розгляду справи № 805/3923/18-а, на відміну від статті 12 Закону № 2262-XII, передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки абзац 1 пункту 3 Постанови № 393 до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» встановлював, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах […] час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів […], тож суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не було враховано приписи підзаконного нормативно-правового акта.

Водночас, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», і стаття 12 Закону № 2262-XII, і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Відтак, виходячи з положень статті 12 Закону № 2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

Отже, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні.

Відтак, згідно із законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, від 11 вересня 2023 року у справі №480/4827/22, від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22, від 15 вересня 2023 року у справі № 380/10714/22, від 18 жовтня 2023 року у справі № 360/17/23, від 14 листопада 2023 року у справі № 600/3836/22-а.

Судом встановлено, що вислуга років позивача складає: календарна - 22 роки 04 місяці 25 днів, у пільговому обчисленні 29 років 03 місяці 28 днів.

Оскільки пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, то відповідач правомірно відмовив позивачу у задоволенні його вимог щодо перерахунку вислуги років із зарахуванням пільгової в календарну.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватися судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, інші, зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року в адміністративній справі № 300/192/23 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин