Справа № 420/1931/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1931/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 16 січня 2024 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати висновок за матеріалами перевірки оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , оформлений Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області 11.06.2015 року та затверджений Державною міграційною службою України 19.06.2015 року, яким визнано недійсним паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 16.07.2009 р. Центральним РВ Сімферопольського ГУ МВС України в АР Крим на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнано, як виданий з порушенням вимог законодавства, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданий 08.10.2014р. органом 5116 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , документований паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим Центральним РВ Сімферопольського ГУ МВС України в АР Крим 16.07.2009 р., та паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданим 08.10.2014 органом 5116 (Одеса). В своєму листі від 09.11.2023 року відповідач, у відповідь на адвокатський запит представника позивача, вперше повідомив позивачу, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 визнано недійсним на підставі рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 19.06.2015 року. При цьому, як вбачається із змісту вказаного листа ДМС України, позивач раніше не інформувався про визнання зазначеного паспорта недійсним, оскільки така вимога не передбачена чинним законодавством України. Своїм листом від 17.11.2023 року відповідач, у відповідь на адвокатський запит, направив засвідчену копію висновку за матеріалами перевірки оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , оформленого Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області 11.06.2015 року та затвердженого ДМС України 19.06.2015 року, на підставі якого: визнано недійсним паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Центральним РВ Сімферопольського ГУ МВС України в АР Крим 16.07.2009р., виданий на ім`я Позивача; визнано, як виданий з порушенням вимог законодавства, паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_2 , виданий на ім`я позивача; внесено до комп`ютерної бази даних ГУ ДМС України в Одеській області інформацію про визнання паспортів недійсними; проінформовано Адміністрацію державної прикордонної справи про визнання паспорта громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_2 недійсним та таким, що підлягає вилученню. При цьому, як вбачається із змісту супровідного листа відповідача, позивач раніше не інформувався про визнання зазначених паспортів недійсними, оскільки така вимога не передбачена чинним законодавством України.

Таким чином, до 09.11.2023 року та до 17.11.2023 року відповідачі не інформували позивача про визнання недійсними його паспортів та про вчинення таких дій остання офіційно дізнався вперше лише після ознайомлення з листом відповідача 1 від 09.11.2023 року та з листом відповідача 2 від 17.11.2023 року, отриманими у відповідь на адвокатські запити представника позивача.

У зазначеному вище висновку відповідачі обґрунтували свої рішення тим, що під час перевірки Головним управлінням ДМС України в Одеській області в травні 2015 року встановлено, що паспорт громадянина України НОМЕР_1 , на підставі якого позивачу було оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , було видано іншій особі, а не позивачу, та цей паспорт значиться втраченим з 16.12.2014 року. Законність своїх дій щодо оформлення наведеного висновку, відповідачі обґрунтували посиланням на Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №152 від 07.05.2014 року.

Як вказує позивач, постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 №152 в редакції, яка діяла на момент прийняття відповідачем 1 та відповідачем 2 протиправного рішення, затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення. (далі Порядок).

При цьому, наведеним нормативно-правовим актом взагалі не передбачено порядок та підстави визнання недійсним паспорта громадянина України, а визначені в ньому процедури стосуються лише паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Як вбачається із змісту оскаржуваного висновку, проводячи перевірку та оформлюючи прийняте за його результатами рішення у формі висновку, відповідачі керувалися лише Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 №152. При цьому, в оскаржуваному висновку відсутнє жодне посилання на застосування під час проведення цього службового розслідування положень, діючого на той момент, Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 року №320, яким регламентується та передбачається окреме проведення службового розслідування підстав документування особи паспортом громадянина України, відмінне від службового розслідування підстав документування особи паспортом громадянина України за кордон.

Проте, положення саме цього порядку на момент оформлення оскаржуваного висновку, передбачали підстави вилучення паспорта громадянина України. Так само, виходячи із положень цього Порядку, для визнання недійсним й вилучення паспорта громадянина України мав би бути оформлений окремий висновок службового розслідування, проте про його оформлення також нічого не вказано в оскаржуваному Висновку. Разом з тим, у пункті 1 оскаржуваного висновку відповідачі, протиправно та безпідставно прийняли рішення визнання недійсним паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого Центральним РВ Сімферопольського ГУ МВС України в АР Крим 16.07.2009р., а в пункті 6.1 цього висновку вирішили проінформувати Головні управління, Управління ДМС України про визнання недійсним та вилучення, у тому числі, й цього паспорта.

Наведене вказує на протиправність оскаржуваного висновку, оскільки відповідачі без проведення окремого службового розслідування у встановленому чинним законодавством порядку, не мали правових підстав приймати рішення про визнання недійсним та вилучення паспорта громадянина України НОМЕР_1 , та як наслідок не мали права інформувати Головні управління, Управління ДМС України про визнання його недійсним поряд із визнанням недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відзиви Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Державної міграційної служби України на позовну заяву обґрунтовано наступним

Відповідачі не погоджуються з позовними вимогами позивача, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 56 Порядку № 152 (в редакції яка діяла на період проведення службового розслідування щодо документування паспортом позивача), у разі оформлення паспорта порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС. Відповідно до частини першої статті 55 Порядку № 152, паспорт для виїзду за кордон вважається недійсним та знищується, зокрема, в разі його оформлення з порушенням вимог законодавства.

На час оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон одним із документів згідно переліком, передбаченим у пункті 10 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордоні проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231 є паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 5 Закону №2743-VIII, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є одним із документів, що підтверджує громадянство України.

Отже виходячи з положень зазначених норм обов`язковою умовою для документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон с набуття особою громадянства України у визначеному законодавством порядку та документування паспортом громадянина України.

03.10.2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Об`єднаних Арабських Еміратів звернувся до Суворовського РВ в місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області з питанням оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та надав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Центральним РВ Сімферопольського ГУ МВС України в АР Крим, 16.07.2009 із реєстрацією місця проживання з 23.07.2008 за адресою: АДРЕСА_1 .

08.10.2014 року за результатами розгляду заяви про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівництвом ГУДМС України в Одеській області було прийнято рішення про видачу громадянину, ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 08.10.2014, орган видачі 5116.

Під час перевірки ГУ ДМС в Одеській області було направлено запит від 08.05.2015 № 4/1-6550 до ДМС України шодо підтвердження видачі паспорта особі серії НОМЕР_1 про що отримано відповідь від 18.05.2015 № 6.1/4559 про те що, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 10.05.2007 Дзержинським КМУ РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться втраченим з 16.12.2014. ОСОБА_2 звернувся до відповідного територіального підрозділу ДМС з заявою про втрату паспорта, у зв`язку з чим згідно з вимогами пункту 6.2 розділу VI «Видача паспортів замість утрачених або викрадених» Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС № 320, чинного на той час, заведено справу про втрату паспорта № 458 від 16.12.2014 року.

Відповідно до пункту 5.1. наказу МВС України від 13.04.2012 року № 320 «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», іноземці та особи без громадянства, які набули громадянство України відповідно до законодавства України, отримують паспорти на підставі довідки про реєстрацію громадянином України, виданої територіальним органом Державної міграційної служби.

Тобто, отриманню паспорта громадянина України передує процедура оформлення набуття громадянства України, за результатами якої приймається рішення про набуття особою громадянства України. з питань громадянства, паспортизації та реєстрації.

Департаментом направлено запит до Адміністрації Президента України від 27.05.2016 року № 6.3/5584-16 щодо прийняття до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно відповіді Адміністрації Президента України, надісланої листом від 15.06.2016 року № 28980/0-16, повідомлено, що матеріали стосовно прийняття до громадянства України зазначеного громадянина на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не надходили.

Отже встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України в установленому законодавством порядку не набував, паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 не документувався, органом 5116 на його ім`я оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , який було оформлено на ім`я іншої особи, що втратила його. Таким чином, відсутнє будь-яке документальне підтвердження належності ОСОБА_1 до громадянства України.

Враховуючи викладені обставини, ГУДМС України в Одеській області було складено висновок службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 08.10.2014 було визнано недійсним та таким, що підлягає знищенню у встановленому порядку.

Отже, відповідачі вважають, що висновок службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно у визначеному законодавством порядку відповідно до повноважень та у спосіб, що регулює правовідносини в сфері набуття громадянства України та документування осіб паспортом громадянина України.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

05 лютого 2024 року від Державної міграційної служби України до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № 5033/24).

05 лютого 2024 року від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов відзив з додатками (вхід. № 5034/24).

12 лютого 2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. № ЕП/2587/24).

Станом на 04 квітня 2024 року будь-яких інших заяв, клопотань з боку сторін до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , документований паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим Центральним РВ Сімферопольського ГУ МВС України в АР Крим 16.07.2009 року.

08.10.2014 року за результатами розгляду заяви про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівництвом ГУДМС України в Одеській області було прийнято рішення про видачу громадянину, ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 08.10.2014 року, орган видачі 5116.

На виконання п. 6.2.3 рішення №1 колегії ДМС України від 20.02.2015 року, з метою запобігання незаконної видачі паспорта громадянина України для виїзду та відповідно наказу ГУ ДМС України в Одеській області від 30.04.2015 року № 82 «Про проведення перевірки» заступником начальника управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України - начальник відділу паспортної роботи та реєстрації фізичних осіб ОСОБА_3 , начальником відділу централізованого оформлення документів ОСОБА_4 проведено перевірку Суворовського районного відділу у місті Одесі з питань оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон осіб вихідців з країн ризикової міграції відділу (Сирія, Лівія, Кувейт, Ірак, Палестина), за результатом якої ГУ ДМС України в Одеській області 11.06.2025 року складено Висновок за матеріалами перевірки оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , затверджений ДМС України 19.06.2015 року (а.с. 28-29).

Зазначеним Висновком ГУ ДМС України в Одеській області від 11.06.2015 року:

- паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Центральним РВ Сімферопольського ГУ МВС України в АР Крим 16.07.2009 року на ім`я ОСОБА_1 , 25.03.1991 року визнано недійним;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 08.10.2014 року, строком дії до 08.10.2024 року визнано, як виданий з порушенням вимог законодавства, відповідно п. 56 постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення»;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 08.10.2014 року, строком дії до 08.10.2024 року, орган 5116 вважати недійсним та підлягає знищенню, відповідно п.п. 8, п.55 постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення»;

- інформацію направлено до Головних управлінь, Управлінь ДМС України в областях, м. Києві про визнання паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 08.10.2014р., строком дії до 08.10.2024 як оформлені в порушення вимог чинного законодавства та підлягають вилученню та знищенню;

- до комп`ютерної бази даних ГУ ДМС України в Одеській області внесено інформацію про визнання паспортів недійсними;

- проінформовано Адміністрацію державної прикордонної справи про визнання паспорта громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_2 недійсним та таким, що підлягає вилученню.

Зазначений висновок обґрунтовано тим, що: «Під час перевірки ГУ ДМС в Одеській області було направлено запит від 08.05.2015 № 4/1-6550 до ДМС України шодо підтвердження видачі паспорта особі серії НОМЕР_1 про що отримано відповідь від 18.05.2015 № 6.1/4559 про те що, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 10.05.2007 Дзержинським КМУ РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться втраченим з 16.12.2014. ОСОБА_2 звернувся до відповідного територіального підрозділу ДМС з заявою про втрату паспорта, у зв`язку з чим згідно з вимогами пункту 6.2 розділу VI «Видача паспортів замість утрачених або викрадених» Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС № 320, чинного на той час, заведено справу про втрату паспорта № 458 від 16.12.2014 року.

За результатами перевірки інформація направлена до Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України (4/1-7052 від 19.05.2015 року).».

Як зазначає позивач, в своєму листі від 09.11.2023 року ДМС України, у відповідь на адвокатський запит представника позивача, вперше повідомила позивачу, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 визнано недійсним на підставі рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 19.06.2015 року.

При цьому, як вбачається із змісту вказаного листа ДМС України, позивач раніше не інформувався про визнання зазначеного паспорта недійсним, оскільки така вимога не передбачена чинним законодавством України.

Своїм листом від 17.11.2023 року ГУ ДМС України в Одеській області, у відповідь на адвокатський запит, направило засвідчену копію висновку за матеріалами перевірки оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , оформленого Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області 11.06.2015 року та затвердженого ДМС України 19.06.2015 року.

При цьому, як вбачається із змісту супровідного листа ГУ ДМС України в Одеській області, позивач раніше не інформувався про визнання зазначених паспортів недійсними, оскільки така вимога не передбачена чинним законодавством України.

Таким чином, судом встановлено, що до 09.11.2023 року та до 17.11.2023 року відповідачі не інформували позивача про визнання недійсними його паспортів та про вчинення таких дій останній офіційно дізнався вперше лише після ознайомлення з листом ДМС України від 09.11.2023 року та з листом ГУ ДМС України в Одеській області від 17.11.2023 року, отриманими у відповідь на адвокатські запити представника позивача.

Вважаючи, що прийняття відповідачами, шляхом оформлення висновку за матеріалами перевірки від 11.06.2015 року, затвердженого 19.06.2015 року, рішення про визнання недійсним паспорта громадянина України НОМЕР_1 та визнання, як виданого з порушенням вимог законодавства, паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , суперечать вимогам чинного законодавства України та є протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.92 Основного Закону, виключно законами України, зокрема, визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-II документом, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України.

Відповідно до п.п.1,2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ (далі - Положення №2503-ХІІ), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон або дипломатичний і службовий паспорти, посвідчення особи моряка і проїзний документ дитини. Ці документи виготовляються і оформляються відповідно до положень, що затверджуються Президентом України на підставі рекомендацій Міжнародної організації цивільної

авіації (ІКАО, Дос. №9303).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року №152 в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення, затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення. (далі Порядок).

При цьому, наведеним нормативно-правовим актом взагалі не передбачено порядок та підстави визнання недійсним паспорта громадянина України, а визначені в ньому процедури стосуються лише паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Як вбачається із змісту оскаржуваного висновку, проводячи перевірку та оформлюючи прийняте за його результатами рішення у формі висновку, відповідачі керувалися лише Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року №152.

При цьому, в оскаржуваному висновку відсутнє жодне посилання на застосування під час проведення цього службового розслідування положень, діючого на той момент, Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 року №320, яким регламентується та передбачається окреме проведення службового розслідування підстав документування особи паспортом громадянина України, відмінне від службового розслідування підстав документування особи паспортом громадянина України за кордон.

Проте, положення саме цього порядку на момент оформлення оскаржуваного висновку, передбачали підстави вилучення паспорта громадянина України.

Так само, виходячи із положень цього Порядку, для визнання недійсним й вилучення паспорта громадянина України мав би бути оформлений окремий висновок службового розслідування, разом з тим з матеріалів перевірки не вбачається вчинення відповідачем таких дій.

Наведене вказує на протиправність оскаржуваного висновку, оскільки відповідачі без проведення окремого службового розслідування у встановленому чинним законодавством порядку, не мали правових підстав приймати рішення про визнання недійсним та вилучення паспорта громадянина України НОМЕР_1 , та як наслідок не мали права інформувати Головні управління, Управління ДМС України про визнання його недійсним поряд із визнанням недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Пунктом 55 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року №152 (далі Порядок 152) встановлено, що паспорт для виїзду за кордон вважається недійсним та знищується в разі:

1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною прізвища та імені;

2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті для виїзду за кордон, записам в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження);

3) непридатності паспорта для виїзду за кордон для подальшого використання;

4) припинення громадянства особи;

5) коли паспорт для виїзду за кордон знайдено, а замість нього видано новий паспорт для виїзду за кордон;

6) смерті особи, якій було видано такий паспорт;

7) зіпсуття паспорта для виїзду за кордон під час заповнення;

8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Положеннями п.56 Порядку 152 передбачено проведення ДМС України службового розслідування та складення й затвердження відповідного висновку лише у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон з порушенням вимог законодавства.

При цьому, у складеному ГУ ДМС України в Одеській області 11.06.2015 року та затвердженому ДМС України 19.06.2015 року висновку за матеріалами перевірки, не наведено жодного факту порушення вимог законодавства під час оформлення відповідного паспорта позивачу.

Так само відсутні посилання на законодавчі акти, у порушення яких, на думку відповідачів, було оформлено паспорт позивачу.

Отже, за відсутності встановлених порушень вимог законодавства під час оформлення паспорта позивача, відповідачі не мали правових підстав для прийняття рішення про визнання недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оформленого позивачу.

До наданої позивачу у відповідь на адвокатський запит його представника, копії висновку за матеріалами перевірки не долучено жодного документу на підтвердження існування викладених у висновку підстав для визнання паспорта недійсним та таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства.

Наведена обставина свідчить про необґрунтованість висновків відповідачів та про фактичну формальність проведеного службового розслідування, а наведені у висновку твердження не підтверджені жодними доказами.

Вказані обставини свідчать про те, що на підставі одних й тих же документів відповідачем було прийнято два протилежних рішення, спочатку в 2014 року про відповідність поданих позивачем документів вимогам законодавства та оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а в 2015 році на підставі цих же відомостей вже прийнято рішення про їх невідповідність вимогам законодавства та оформлення цього паспорта з порушенням цих вимог.

Під час документування позивача паспортом громадянина України для виїзду за кордон, позивачем було надано до ГУ ДМС України в Одеській області, у тому числі, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Центральним РВ Сімферопольського ГУ МВС України в АР Крим 16.07.2009 р.

Як вбачається із змісту положень пунктів 42 та 43 Порядку 152, в редакції від 01.08.2014 р., територіальні органи або підрозділи ДМС України, перш ніж прийняти рішення про оформлення або відмову в оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон, перевіряють достовірність документів та інформацію, надані особою, та у разі їх недостовірності, відмовляють в оформленні паспорту.

На момент звернення до ГУ ДМС України в Одеській області за оформленням паспорта для виїзду за кордон, 03.10.2014 р. позивач надав усі необхідні документи та відомості, у свою чергу ГУ ДМС України в Одеській області, перевіривши їх достовірність, прийняло рішення про оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон та 08.10.2014 року видало зазначений паспорт позивачу.

Отже, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 було оформлено у відповідності до вимог законодавства, а фактів визнання недійсним, втрати чи викрадення паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 16.09.2009 р. саме позивачу, встановлено не було.

В своїх листах від 09.11.2023 року та від 17.11.2023 року та в оскаржуваному рішенні у формі висновку, відповідачі вказують на те, що позивач не документувався паспортом громадянина України НОМЕР_1 , та цей паспорт нібито видавався іншій особі та вважається недійсним з 16.12.2014 р. у зв`язку з його втратою.

Разом з тим, відомості про оформлення паспорту АН604820 іншій особі та визнання його недійсним з 16.12.2014 року, спростовуються тією обставиною, що саме цей паспортний документ, який оформлено саме на ім`я позивача та містить його фотозображення й інші персональні данні, було ним подано 03.10.2014 року до ГУ ДМС України в Одеській області під час оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

При цьому, ГУ ДМС України в Одеській області, проводячи перевірку поданих документів та відомостей, не міг не встановити, що паспорт НОМЕР_1 виданий на ім`я іншої особи, як би це у дійсності так було.

Як зазначив позивач, станом на момент звернення до суду, паспорт НОМЕР_1 перебуває у позивача, його не було втрачено чи викрадено у нього.

Крім цього, суд критично відноситься до тверджень ДМС України в Одеській області, наведені в листі від 09.11.2023 року про те, що паспорт НОМЕР_1 не оформлювався позивачу, оскільки в своєму ж листі від 18.10.2023 року ДМС України повідомляє представнику позивача про те, що в ДМС України не накопичувалися та не зберігалися відомості про документування паспортами громадянина України в період 2009 року громадян України, які проживали на території АР Крим. Обліки підстав оформлення паспорта громадянина України зберігалися в територіальних підрозділах ДМС, які здійснювали їх оформлення, на паперових носіях у вигляді картотек. Наразі територія АР Крим є територією, тимчасово окупованою російською федерацією, підрозділи ГУДМС України в АР Крим на сьогодні не здійснюють своїх повноважень, доступу до будь яких архівних обліків осіб, які проживають або проживали на території АР Крим, ДМС не має.

Таким чином, ДМС України, не маючи відповідних власних обліків та доступу до відповідних архівних обліків територіальних підрозділів ГУДМС України в АР Крим, не має обґрунтованих підстав стверджувати про те, що Центральним РВ Сімферопольського ГУМВС України в АР Крим 16.07.2009р. не оформлювався та не видавався позивачу паспорт громадянина України НОМЕР_1 .

Вказуючи на те, що паспорт громадянина України НОМЕР_1 не оформлювався та не видавався позивачу, як на єдину підставу прийняття оскаржуваного рішення про визнання паспортів недійсними, відповідачі фактично констатують факт підробки та використання підроблених документів.

Разом з тим, факт підробки документів, поданих для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, має встановлюватись належними органами, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 року у справі №820/1293/16.

При цьому, відповідачі ухвалили оскаржуване рішення за відсутності належним чином встановленого факту підробки документів, яким у даному випадку має бути вирок суду, що набрав законної сили.

У своєму відзиві відповідачі, як на обґрунтування правомірності прийнятого рішення, вказують на відсутність підтвердження факту набуття позивачем громадянства України. Разом з тим, оспорюване рішення не містить будь яких посилань на положення Закону України «Про громадянство України», а також не містить будь-яких обґрунтувань його видання тим, що позивач, нібито не є громадянином України.

Крім того, відсутність Указу Президента України про прийняття позивача до громадянства України, виходячи із положень Закону України «Про громадянство України», свідчить лише про те, що позивач не приймався до громадянства України в порядку визначеному ст.9 цього Закону та, при цьому, не виключає факт набуття ним громадянства України з інших підстав та в порядку інших процедур, за якими рішення про оформлення набуття громадянства уповноважені приймати службові особи територіальних органів ДМС України (до її створення МВС України), керівники дипломатичних представництв та консульських установ України.

Відповідач не надав жодного доказу проведення до видання оспорюваного рішення та на цей час перевірки про оформлення набуття позивачем громадянства України з підстав, які не вимагають прийняття Президентом України відповідного Указу.

При цьому, відповідно до листа ДМС України від 18.10.2023 року, копію якого долучено до позову, відповідач вказує на те, що у нього відсутній централізований облік набуття фізичними особами громадянства України за територіальним походження (ст.8 Закону України «Про громадянство України), а усі відомості та матеріали зберігаються в територіальних органах ДМС України, які прийняли рішення по справі.

Так само, в цьому ж листі відповідач повідомляє про відсутність у нього централізованого обліку документування фізичних осіб паспортами громадянина України та про перебування таких обліків в територіальних підрозділах ДМС, які здійснювали їх оформлення. При цьому, в наведеному листі відповідач повідомляє, що у нього відсутня інформація про оформлення набуття позивачем громадянства України та оформлення йому відповідного паспорту через припинення діяльності підрозділів ГУ ДМС України в АР Крим у зв`язку з окупацією території АР Крим.

Враховуючи наведене, будь-які твердження відповідачів про не набуття позивачем громадянства України та відсутність правових підстав для документування його паспортом громадянина України, є припущеннями, оскільки відповідачі фактично не володіють та не можуть володіти інформацією про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням та документування його паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим 16.07.2009р. Центральним РВ Сімферопольського ГУ МВС України в АР Крим.

Наведена обставина, на думку суду, є додатковим свідченням того, що в основу прийняття оскаржуваного висновку відповідачі поклали не конкретні та належим чином встановлені й доведені факти, а припущення, що є неприпустимим для суб`єкта владних повноважень та не відповідає вимогам чинного законодавства, яке визначає вичерпні підстави і конкретну процедуру визнання недійсними паспортів громадянина України / паспортів громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином, твердження відповідачів про те, що позивач не набував громадянство України та паспорт громадянина України було йому оформлено за відсутності правових підстав, є не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, відсутність Указу Президента жодним чином не обґрунтовує правомірність оскаржуваного рішення, оскільки як випливає із його змісту, паспорти позивача були визнані недійсними не з підстав відсутності Указу Президента України про прийняття до громадянства.

На підставі вищевикладеного та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що визнавши всупереч чинному законодавству України недійсним паспорт громадянина України НОМЕР_1 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , оформлені позивачу, відповідачі, виходячи з положень ч.1 ст.22 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», позбавили позивача можливості посвідчити свою особу та підтвердити громадянство України, у тому числі за кордоном, а також позбавили права на виїзд з України та в`їзд в Україну, внаслідок чого відповідач протиправно обмежив та фактично порушив гарантовані Конституцією України права, свободи та інтереси позивача.

Відтак, з урахуванням наведеного вище, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування висновку за матеріалами перевірки оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , оформлений Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області 11.06.2015 року та затверджений Державною міграційною службою України 19.06.2015 року, яким визнано недійсним паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 16.07.2009 р. Центральним РВ Сімферопольського ГУ МВС України в АР Крим на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнано, як виданий з порушенням вимог законодавства, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданий 08.10.2014 року органом 5116 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, судом враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантовано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту порушеного права беззаперечно повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачами не надано суду жодного доказу правомірності оскаржуваного рішення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача в сумі 1211 грн. 20 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257, 258, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання рішення протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Висновок за матеріалами перевірки оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , оформлений Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області 11.06.2015 року та затверджений Державною міграційною службою України 19.06.2015 року, яким визнано недійсним паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 16.07.2009 року Центральним РВ Сімферопольського ГУ МВС України в АР Крим на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнано, як виданий з порушенням вимог законодавства, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданий 08.10.2014 року органом 5116 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, буд. 44, м. Одеса, 65014, ).

Відповідач: Державна міграційна служба України (вул. Володимирська, буд. 9, м. Київ, 01001, ).

Суддя С.О. Cтефанов