Справа № 200/8820/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року справа №200/8820/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Азарова К.В., за участю представника відповідача Моткова Н.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 200/8820/21 (головуючий І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області про визнання протиправними дій щодо нарахування в інтегрованій картці платника податку єдиного внеску за період з 08.06.2016 року по 13.02.2020 року в сумі 37788 грн. 74 коп., зобов`язання виключити з оперативного обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування боргу в сумі 37788 грн. 74 коп. в інтегрованій картці платника податку.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, нараховуючи в інтегрованій картці платника податку єдиного внеску за період з 08.06.2016 року по 13.02.2020 року борг в сумі 37788 грн. 74 коп., відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Зазначає, що відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 02.09.2014 року по 13.02.2020 року відповідач не мав права нараховувати борг з ЄСВ та вживати заходи щодо його стягення.

Враховуючи наведене, просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 200/8820/21 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправними дії Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області щодо нарахування ОСОБА_1 в інтегрованій картці платника податку єдиного внеску за період з 08.06.2016 року по 13.02.2020 року в сумі 35588 грн. 74 коп. Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби України у Донецькій області вчинити дії щодо виключення з оперативного обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування боргу в сумі 35588 грн. 74 коп. в інтегрованій картці платника податку ОСОБА_1 . В задоволені іншої частини адміністративного позову відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення в частині задоовлення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі..

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що абзац 3 п.9-4 розділу VII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування звільняє платника від відповідальності та штрафних фінансових санкцій, передбачених цим Законом, але не скасовує повністю обов`язків платника єдиного внеску.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в якості суб`єкта підприємницької діяльності, ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків та інших обов`язкових платежів НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 з 08.06.2016 року по 31.05.2021 року.

Реєстрація ФОП припинена за принципом мовчазної згоди 31.05.2021 року.

Листом Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області від 22.06.2021 року ОСОБА_1 повідомлений, що станом на 11.06.2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа - підприємець зі станом 11- припинено, але не знято з обліку.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в автоматичному режимі нараховано єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2017 року по 01.01.2021 рку в наступних розмірах:

- протягом 2018 року всього нараховано 15819,54 грн., а саме: 09.02.2018 8448 грн. (704 грн. х 12 місяців - 2017 рік); 19.04.2018 2457,18 грн. (819,06 грн х 3 місяці - І квартал 2018 року); 19.07.2018 2457,18 грн. (819,06 грн х 3 місяці - ІІ квартал 2018 року); 19.10.2018 - 2457,18 грн. (819,06 грн х 3 місяці - ІІІ квартал 2018 року). За період з 01.01.2018 по 31.12.2018 надходжень зі сплати ЄСВ не було. Заборгованість на 01.01.2019 складала 15819,54 грн.;

-протягом 2019 року всього нараховано 10719,72 грн., а саме: 21.01.2019 2457,18 грн. (819,06 грн х 3 місяці IV квартал 2018 року); 19.04.2019 2754,18 грн. (918,06 грн х 3 місяці І квартал 2019 року); 19.07.2019 2754,18 грн. (918,06 грн х 3 місяця ІІ квартал 2019року); 21.10.2019 2754,18 грн. (918,06 грн х 3 місяця ІІІ квартал 2019року). За період з 01.01.2019 по 31.12.2019 надходжень зі сплати ЄСВ не було. Заборгованість на 01.01.2020 складала 26539,26 грн.;

-протягом 2020 року всього нараховано 9049,48 грн., а саме: 20.01.2020 2754,18 грн. (819,06 грн х 3 місяці IV квартал 2019 року); 21.04.2020 2078,12 грн. (1039,06 грн х 2 місяці І квартал 2020 року); 20.07.2020 1039,06 грн. (1039,06 грн за 1 місяць ІІ квартал 2020року); 19.10.2020 3178,12 грн. (1039,06 грн х 2 місяця та 1100,0 грн. за 1 місяць ІІІ квартал 2020 року). За період з 01.01.2020 по 31.12.2020 надходжень зі сплати ЄСВ не було. Заборгованість на 01.01.2021 складала 35588,74 грн.;

-протягом 2021 року всього нараховано 2200,0 грн., а саме: 19.01.2021 2200,0 грн. (1100,0 грн. х 2 місяці IV квартал 2020 року). Заборгованість станом на 14.06.2021 складає 37788,74 грн.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просив визнати протиправними дії щодо нарахування борг з єдиного внеску та зобов`язати виключити таий борг з оперативного обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.

Згідно п. 31 ст. 1 Закону України Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі також - Закон № 2464-VI) органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

Таким чином, відповідач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин та забезпечення реалізації податкової політики в частині адміністрування єдиного внеску.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч.8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч.12 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 6 ст. 25 Закону № 2464-VI передбачено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що платник повинен своєчасно та у повному обсязі сплачувати єдиний внесок. При наявності недоїмки у платника контролюючі органи мають право зараховувати сплачений єдиний внесок у рахунок погашення недоїмки за попередні періоди.

Абзацем 2 пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953, передбачено, що у разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014 року № 1669 (далі Закон №1669).

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції №1669 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було внесено зміни в розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону № 2464-VI , які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Законом України від 02.03.2015 №219-VIII Про внесення змін до розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2-3, ст. 11; 2014 р., № 44, ст. 2040) внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII вважати пунктом 9-4.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 911-VIII від 24 грудня 2015 року були внесені зміни до Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", у відповідності до якого підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 виключено.

Таким чином, положення пп.8 п.4 ст.11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тоді як змін безпосередньо до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п.9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було.

На виконання приписів Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно додатку до зазначеного Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, віднесене м. Добропілля Донецької обл.

Позивач на підставі вище наведеної норми, звільнявся від відповідальності за невиконання вимог щодо своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції саме за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилась така операція.

Законом України Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи пункт 9-4 розділу VIII Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виключений.

Закон Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи набув чинності 13 лютого 2020 року.

В пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно правових актів зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Судо першої інстанції зазначив, що на час виникнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування пункт 9-4 розділу VIII Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування діяв, разом з цим на час формування спірного нарахування боргу, норма, яка тимчасово звільняла позивача від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок), втратила чинність.

Відповідно, позивач з 13 лютого 2020 року повинен виконували покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до положень Закону Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який на час формування спірної вимоги не містить положень щодо звільнення позивача від виконання обов`язків, встановлених статтею 6 цього Закону.

Задовольняючи позовні вимоги суд перщої інстанції зазначив, що до 13 лютого 2020 року перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, був підставою для звільнення платників єдиного внеску, як від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, так і від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати.

Оскільки, станом на 13.02.2020 року у позивача протиправно рахувався борг зі сплати ЄСВ в сумі 35588,74 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дій щодо нарахування в інтегрованій картці платника податку єдиного внеску за період з 08.06.2016 року по 13.02.2020 року в сумі 35588 грн. 74 коп., з зобов`язанням відповідача виключити з оперативного обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування боргу в сумі 35588 грн. 74 коп. в інтегрованій картці платника податку.

З висновком суду першої інстанції в цій частині не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Пунктом 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дано визначення поняттю «працівник» - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону;

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Суд акцентує увагу на тому, що пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464 з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відпогвідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги зазначен; 1. ЄСВ нараховано незаконно в період дії п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платники єдиного внеску» під час проведення АТО; 2. Не складався та не надсилався акт перевірки в той час як підставою для прийняття відповідного рішення є акт перевірки платника єдиного внеску (р. VII. «Фінансові санкції» Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449. Крім того, позивач зазначив, що у нього відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску, а також нарахованої заборгованості, оскільки він не вів свою підприємницьку діяльність з моменту реєстрації.

З огляду на предмет спору у даній справі та вищевикладені висновки, шляхом системного тлумачення наведених норм права, колегія суддів зазначає, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Аналогічна позиція висловлено в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 по справі № 440/2149/19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18-а зазначила, що зміст норми п.9-3 (у подальшому п.9-4) розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 не скасовує взагалі обов`язків платників єдиного внеску, а лише на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану дає можливість не виконувати обов`язки, визначені у ч.2 ст.6 Закону №2464.

Тобто, вказаним рішенням Верховного Суду у зразковій справі наголошено, що абзац 3 п.9-4 розділу VII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону № 2464 звільняє платника від відповідальності та штрафних фінансових санкцій, передбачених цим Законом, але не скасовує повністю обов`язків платника єдиного внеску.

Розмір та період нарахованого ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в автоматичному режимі єдиного соціального внеску, період з 01.01.2017 по 01.01.2021, станом на 18.06.2021, у сумі 37788,74 грн. позивачем не заперечувались.

З уваги на наведені мотиви, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 200/8820/21 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 200/8820/21 скасувати.

Прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії у повному обсязі.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко