Справа № 340/301/24
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/301/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через уповноваженого представника адвоката Охременка А.В., звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1) визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), а саме: відмову надати направлення до закладу охорони здоров`я на відповідне стаціонарне лікування та здійснення необхідної хірургічної операції; відмову надати направлення на проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби;

2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) надати медичну допомогу ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), а саме: надати направлення до закладу охорони здоров`я на відповідне стаціонарне лікування та здійснення необхідної хірургічної операції; надати направлення на проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони. Наказом Начальника ТЦК позивача було звільнено із займаної посади з виключенням зі списків особового складу та призначено на посаду солдата резерву запасного взводу 97 запасної роти Військової частини НОМЕР_4 . Після чого, у зв`язку з загостренням хронічних хвороб, позивач звернувся за медичною допомогою до КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградського обласної ради». За висновками лікарів, позивач потребує лікування та оперативного втручання. Щоб отримати направлення на лікування, ОСОБА_1 подав рапорт від 18.12.2023 та від 25.12.2023 року (повторно) до Військової частини НОМЕР_4 та відповідача, з проханням надати направлення на лікування та на проходження військово-лікарської комісії, однак відповідач відмовив у наданні направлень, обґрунтовуючи своє рішення тим, що позивач не проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Без направлення на стаціонарне лікування позивач позбавлений можливості отримати належне лікування. Тому позивач змушений був звернутись до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою судді від 23.01.2024 року було залишено без руху позовну заяву. У встановлений суддею строк представник позивача надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви та докази сплати судового збору.

Ухвалою судді від 30.01.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 43). Ухвалу направлено відповідачу в особистий електронний кабінет системи «електронний суд» 30.01.2024 року (а.с. 45).

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Інших заяв та пояснень, по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, надані письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до військового квитка серії НОМЕР_5 (а.с. 13- 13 зв.) проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 23.08.2023 року по 12.12.2023 року. Відповідно запису на сторінці 5 військового квитка, відповідно до наказу №346 від 12.12.2024 року виключений з частини.

Судом зі змісту позовної заяви встановлено та підтверджено копіями листів ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24, 31), що вказаним у військовому квитку наказом №346 від 12.12.2023 року ОСОБА_1 призначено на посаду солдата резерву запасного взводу 97 запасної роти, військової частини НОМЕР_4 . Водночас, позивач не прибув до Військової частини НОМЕР_4 .

Після звільнення з ІНФОРМАЦІЯ_7 , позивач звернувся за консультаціями щодо стану свого здоров`я до фахівців КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградського обласної ради» та військової частини НОМЕР_6 , отримавши заключення, щодо хвороб, які ускладнюють виконання позивачем військових обов`язків та ставлять під сумнів його придатність до військової служби.

Позивач 18.12.2024 року звернувся з рапортом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18-19) та отримав відмову (а.с. 24) у направленні на лікування, як такий, що наказом від 12.12.2023 року №346 звільнений з займаної посади, виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_8 . Рекомендовано з порушених питань звернутись до свого безпосереднього керівника за новим місцем служби Військової частини НОМЕР_4 .

На повторний рапорт від 25.12.2023 року (а.с. 24 зв, 25) отримав аналогічну відповідь (а.с. 31).

Рапорти від 18.12.2023 року та від 25.12.2023 року, з проханням направити на лікування та на проходження військово-лікарської комісії, позивачем було крім того направлено на адресу Військової частини НОМЕР_4 , у відповідь на які Військова частина НОМЕР_4 повідомила позивача про відсутність повноважень для оформлення таких направлень, оскільки позивач не прибув до нового місця служби, не надав припис та документи, що посвідчують його особу, тому наказ по особовому складу про зарахування його до списків Військової частини НОМЕР_4 не видавався, що узгоджується з пунктом 2.8 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.2014 року №333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 року за № 611/25388, відповідно до якого зарахування до списків військової частини прибулого особового складу (прийом на роботу працівників) проводиться наказом по стройовій частині, у день прибуття особового складу до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є: для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця; для працівників - особисті заяви про прийом на роботу з відповідним рішенням щодо прийняття їх на роботу.

Отже, підставою для звернення до суду із заявленими позовними вимогами є не вчинення дій відповідачем на підставі заявлених позивачем рапортів від 18.12.2023 року та від 25.12.2023 року про надання медичної допомоги та направлення на проходження військово-лікарської комісії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює та загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі по тексту - Закон № 2232-XII).

Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу, військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі по тексту - Статут).

В силу вимог статті 255 Статуту військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.

Згідно з пунктом 260 Статуту (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

Дисциплінарний Статут ЗСУ визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до частини 6 статті 5 Дисциплінарного Статуту ЗСУ право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України

від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі Статут ВС ЗСУ) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Приписами пункту 14 Статуту передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника (загальний обов`язок військовослужбовця).

Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів, а відтак має бути належний доказ отриманням військовою частиною такого рапорту/заяви військовослужбовця чи його представника (в порядку звернення громадян), який може бути направлений рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу військової частини.

Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 № 735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 р. за № 94/29962 (далі Інструкція) визначений порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до цієї Інструкції в роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян має забезпечуватись кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень.

Згідно пунктам 4-5 розділу ІІІ «Розгляд звернень громадян» Інструкції термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Як вже було встановлено судом, на виконання наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 » №361 від 08.12.2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено наказ від 12.12.2023 року №346 про звільнення з займаної посади та виключення зі списків особового складу солдата ОСОБА_1 та призначено останнього на посаду солдата резерву запасного взводу 97 запасної роти військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Отже, правовідносини щодо проходження військової служби між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_1 закінчились 12.12.2023 року.

Відтак відповідач правомірно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні порушених у рапортах від 18.12.2023 та від 25.12.2023 року питань, посилаючись на звільнення останнього 12.12.2023 року із займаної посади та виключення зі списків особового складу.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

З огляду на викладене, позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірних дій підтверджено належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 19, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судові витрати вважати фактично понесеними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які зареєстрували електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. Вказане не позбавляє права таку особу отримати копію судового рішення у паперовій формі за її окремою заявою.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО