Справа № 600/5039/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

05 квітня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/5039/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ ТА ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Чернівецької міської ради (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Чернівецької міської ради № 1323 від 29 червня 2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у наданні дозволу на виготовлення (складання) технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0421 га (кадастровий номер :38:003:1060) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) (нежитлова будівля магазину) на 2 (дві) земельні ділянки орієнтовною площею 0,0050 га та 0,0371 га;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 березня 2023 року та прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення (складання) технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0421 га (кадастровий номер :38:003:1060) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) (нежитлова будівля магазину) на 2 (дві) земельні ділянки орієнтовною площею 0,0050 га та 0,0371 га.

1.2. Ухвалою суду від 20.07.2023 року відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. 29.06.2023 року Чернівецька міська рада розглянула подану заяву позивачки про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 та прийняла рішення №1323 Про розгляд заяви ОСОБА_2 стосовно надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 .

2.2. Пунктом 1 вказаного рішення відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення (складання) технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0421га (кадастровий номер :003:1060) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) (нежитлова будівля-магазин) на 2 (дві) земельні ділянки: №1 орієнтовною площею 0,0050га, №2 орієнтовною площею 0,0371га, у зв`язку із тим, що поділ земельної ділянки призведе до нераціонального використання земель і порушення державних будівельних норм ДБН В.2.2-23-2009 та ДБН Б.2.2-12-2019, через відсутність необхідної площі земельної ділянки для обслуговування магазину (підстава: таблиця В.1 додатка В ДБН В.2.2-23-2009, пункт 33 таблиці додатка Е.4 ДБН Б.2.2-12-2019).

2.3. З таким рішенням позивач не згідна, що і обумовило звернення до суду з цим позовом.

Позиція відповідача

2.4. Відповідач подав до суду відзив, згідно змісту якого просив у задоволенні позову відмовити, оскільки рішення від 29.06.2023 року № 1323 Про розгляд заяви ОСОБА_2 стосовно надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 прийнято у зв`язку з тим, що оспорювана земельна ділянка знаходиться в межах червоних ліній та є землею загального користування, а тому розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах червоних ліній вулиці не допускається.

2.5. За таких обставин, вважає доводи позивача помилковими та необґрунтованими.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Позивачка є власником нежитлової будівлі магазину, площею 100,9 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_2 на сформованих земельних ділянках кадастровий номер :38:003:0012, площею 0,01 га та кадастровий номер :38:003:1060 i площею 0,0421 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

3.2. Відповідно до технічного паспорта на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (інвентаризаційна справа №610-10-2021), виготовленого 01.11.2021 року, площа торгівельної зали складає 45,3 кв.м.

3.3. 29.03.2023 року через центр надання адміністративних послуг позивачка звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення (складання) технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,0421 га, по АДРЕСА_3 , кадастровий номер :38:003:1060 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) на дві окремі земельні ділянки орієнтовними площами: 0,0371 га та 0,0050 га, у зв`язку із помилковим віднесенням її частини до категорії земель житлової та громадської забудови і знаходженням частини землі орієнтованою площею 50 кв.м. в межах червоних ліній АДРЕСА_4 .

До заяви позивачкою додано копії документів, що посвідчують особу і підтверджують місце проживання, та які підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна розташованого на земельній ділянці та графічний матеріал (кадастровий план з відображенням орієнтовного поділу земельної ділянки), паспорт та довідка про реєстрацію місця проживання.

3.4. 29.06.2023 року Чернівецька міська рада розглянула подану заяву позивачки про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 та прийняла рішення №1323 Про розгляд заяви ОСОБА_2 стосовно надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 .

3.5. Пунктом 1 вказаного рішення №1323 від 29.06.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення (складання) технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0421га (кадастровий номер :003:1060) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) (нежитлова будівля-магазин) на 2 (дві) земельні ділянки: №1 орієнтовною площею 0,0050га, №2 орієнтовною площею 0,0371га, у зв`язку із тим, що поділ земельної ділянки призведе до нераціонального використання земель і порушення державних будівельних норм ДБН В.2.2-23-2009 та ДБН Б.2.2-12-2019, через відсутність необхідної площі земельної ділянки для обслуговування магазину (підстава: таблиця В.1 додатка В ДБН В.2.2-23-2009, пункт 33 таблиці додатка Е.4 ДБН Б.2.2-12-2019).

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши законодавство та релевантні висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду (від 06.12.2023 року, у справі №500/291/20, від 15.04.2020 у справі №727/8819/16-а та від 31.10.2018 року у справі №725/5630/15-ц), суд вважає, що провадження у цій справі підлягає закриттю з наступних підстав.

4.2 Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

4.3 Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

4.4. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

4.5. Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

4.6. На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

4.7. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

4.8. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

4.9. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

4.10. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

4.11. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

4.12. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

4.13. У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з рішенням сесії Чернівецької міської ради № 1323 від 29 червня 2023 року, яким їй відмовлено у наданні дозволу на виготовлення (складання) технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0421 га (кадастровий номер :38:003:1060) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) (нежитлова будівля магазину) на 2 (дві) земельні ділянки орієнтовною площею 0,0050 га та 0,0371 га.

4.14. Підставою для звернення до Чернівецької міської ради з заявою для отримання такого рішення стало те, що позивачка є власником нежитлової будівлі магазину, площею 100,9 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_2 на сформованих земельних ділянках кадастровий номер :38:003:0012, площею 0,01 га та кадастровий номер :38:003:1060 i площею 0,0421 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

4.15. На земельній ділянці кадастровий номер :38:003:1060 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) розташований магазин ОСОБА_1 , однак частина такої земельної ділянки орієнтованою площею 50 кв.м. знаходиться в межах червоних ліній АДРЕСА_4 , що ускладнює користування та розпорядження ним.

Наведене обумовило звернення із заявою щодо поділу цієї земельної ділянки.

4.16. Отже, оскаржуване рішення Чернівецької міської ради певним чином зачіпає права позивачки як власника нерухомості, яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :38:003:1060, та належить Чернівецькій міській раді. Мотивами і підґрунтям захисту свого права власності від описаного зазіхання слугують бажання і підстави позивачки поновити порушене насамперед її цивільне (майнове) право на земельну ділянку, шляхом відокремлення від неї земельної ділянки орієнтованою площею 50 кв.м., яка знаходиться в межах червоних ліній вул. Авіаційна м. Чернівці

4.17. Тобто предметом спору у цій справі є усунення перешкод в користуванні та розпорядженні нерухомого майна - нежитлової будівлі магазину, площею 100,9 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_2 .

4.18. Отже, виходячи із змісту позовної заяви та обраного способу захисту, спір у цій справі, зумовлений наміром захистити право на нерухоме майно - земельну ділянку та об`єкт торгівлі, збудований на цій земельній ділянці.

4.19. Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїх рішеннях неодноразово наголошувала на тому, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оскаржуватися на предмет його законності, а вимоги про визнання такого рішення незаконним - розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації цього рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право, і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може вважатися способом захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оскарження цивільного речового права особи (наприклад, права власності/користування земельною ділянкою), що виникло внаслідок і після реалізації відповідного рішення суб`єкта владних повноважень (див., зокрема, висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 24.04.2018 у справі № 401/2400/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 911/44/17 та від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц ).

4.20. Чинною редакцією ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина 2 статті 4 ГПК України).

4.21. Згідно із закріпленими в пункті 6 частини 1 статті 20 зазначеного Кодексу (у чинній редакції) правилами господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

4.22. За такого правового регулювання та встановлених обставин, суд вважає, що спірні правовідносини позивачка пов`язала саме із захистом права на земельну ділянку, на якій збудований об`єкт торгівлі (магазин), тобто права цивільного, відповідно спір у цій справі не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Наведене правозастосування суду, відповідає висновку щодо застосування права, який викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.12.2023 року, у справі №500/291/20, яка ухвалена під час розгляду подібної справи.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Беручи до уваги наведене, враховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, суд дійшов висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку господарського судочинства.

5.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а тому із врахуванням викладеного вище суд закриває провадження у цій справі.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Частиною 2 статті 238 КАС України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

6.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір, що підтверджується наявною у справі платіжною інструкцією 0.0..1 від 19.07.2023 року.

6.3. Згідно пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки клопотання позивачки про повернення судового збору відсутнє, то питання щодо його повернення судом наразі не вирішується.

З огляду на викладене та керуючись статтями 238, 241, 243, 248 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, закрити.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до господарської юрисдикції, із врахуванням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Ухвалу в повному обсязі складено 05 квітня 2024 р.

Суддя О.В. Анісімов