Справа № 523/20937/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 523/20937/23

03 квітня 2024 року

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Коблова А.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Гальчинського Дмитра Валентиновича та Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,

В С Т А Н О В И Л А:

22 листопада 2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Гальчинського Дмитра Валентиновича та Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови від 15 листопада 2023 року серії БАД № 411777 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.127 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Також вказано на порушення процедури розгляду справи про накладення адміністративного стягнення, оскільки подані клопотання та письмові пояснення безпідставно відхилені, зокрема, не надано можливість отримати правову допомогу.

Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало відзив на позовну заяву, в якому наголошувалось на правомірності прийнятої постанови. Зокрема зазначено, що провина позивача доведена належними доказами, відомості про які зазначені в оскаржуваній постанові. Щодо отримання правової допомоги під час розгляду справи, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 не вчинив жодних активних дій для залучення фахівця в галузі права.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 19 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема, апелянт наполягає, що факт вчинення адміністративного правопорушення вбачається з наданого до суду відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

Постановою інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП ст. лн-т. поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 411777 від 15.11.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 15.11.2023 року о 18 год. 44 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснив перехід проїжджої частини поза межами пішохідного переходу та різко вибігав на проїзджу частину, чим порушив вимоги п. 4.7 ПДР.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на долучених відповідачем відеозаписаписах взагалі відсутній момент переходу чи виходу на проріджу частину дороги позивачем. За таких обставин матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 4.7 та 4.8 ПДР України визанчено, що пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. Якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.

Частиною 1 статті 127 КУпАП унормовано, що непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Департамент патрульної поліції до відзиву на позовну заяву долучили компакт-диск з чотирьома відеозаписами: три з яких містять фіксування процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та один запис на якому зафіксовані події, що передували розгляду справи (а.с.48).

У пункті 7 постанови серії БАД № 411777 від 15.11.2023 року зазначено про наявність відеозаписів правопорушення, тому суд з метою повного та всебічного встановлення обставин справи досліджує вказані відеозаписи.

Переглянувши надані відеозаписи, колегія суддів зазначає, що файл «Відеозапис правопорушення» містить відтворення подій, які описує в позовній заяві позивач та у апеляційній скарзі відповідач. Таким чином у суду відсутні сумніви у його відповідності.

В той же час на відеозаписі видно, що позивач знаходиться на проїжджій частині в неосвітленому місці, чим наражає себе та інших учасників дорожнього руху на небезпеку, про що патрульний поліцейський неодноразово вказує ОСОБА_1 . В той же час, позивач повністю ігнорує законну вимогу поліцейського повернутись до пішохідної зони вдовж дороги.

Таким чином матеріали справи містять належні та допустимі докази, що 15.11.2023 року о 18 год. 44 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснив перехід проїжджої частини поза межами пішохідного переходу та різко вибігав на проїзджу частину, чим порушив вимоги п. 4.7 ПДР.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Стосовно посилань апелянта на не надання йому права скористатись юридичною допомогою колегія суддів зазначає, що реалізація вказаних прав не є абсолютною, напряму залежить від волевиявлення особи та вчинених активних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, між часом безпосереднього вчинення адміністративного правопорушення та розглядом справи минуло близько трьох годин. Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що при винесенні оскаржуваної постанови позивач був позбавлений можливості викликати собі адвоката чи отримати юридичну консультацію віддалено.

Дійсно, позивач заявляв клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю залучення фахівця в галузі права, однак таке клопотання було відхиллено. Тобто, позивач усвідомлював продовження процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак, внаслідок власних переконань, не намагався зв`язатись з фахівцем з галузі права чи отримати юридичну консультацію впродовж тривалого періоду часу.

Таким чином, доводи позивача щодо порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що справу розглянуто за участі особи, надані ним письмові пояснення враховані, а клопотання розглянуті та за наслідком розгляду справи складена постанова, копію якої намагались вручити позивачу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять доказів, які підтверджують вчинення апелянтом адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 127 КУпАП, а саме вихід на проїзджу частину поза межами пішохідного переходу, а здійснений судовий розгляд не встановив порушень процедури накладення адміністративного стягнення, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови серії БАД № 411777 від 15.11.2023 року.

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2024 року скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко