Справа № 420/10277/24
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Гур`євої К.І.

представника заявника ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Орез В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за заявою Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС в Одеській області 02.04.2024 року о 15:35 год. звернулось з даною заявою до суду та просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2 згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 02.04.2024 року.

В обґрунтування вимог заявник зазначає, що 28.03.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ № 2909-п про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 з 28.03.2024 року тривалістю 10 діб. У відповідності до наказу та направлень посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області 28.03.2024 року був здійснений вихід з метою проведення перевірки, пред`явлено службові посвідчення, надано копію наказу № 2909-п від 28.03.2024 року та направлення, проте ФОП ОСОБА_2 відмовився від отримання копій наказу та підписання направлень та відмовив у допуску до проведення фактичної перевірки, причини відмови не зазначено. Про що посадовими особами 01.04.2024 року о 16:45 год. складено акт про відмову від допуску до перевірки. 02.04.2024 року о 10:35 год. заступником начальника ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2 .

Відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 до суду надано пояснення на заяву, в яких відповідач просить суд відмовити в задоволенні заяви та вказує, що всупереч ст. 81 ПК України наказ про проведення перевірки не містить конкретну адресу об`єкта, перевірка якого проводиться, повну мету перевірки, підстави для проведення перевірки, визначені Кодексом. Також, згідно змісту заяви вихід було здійснено за адресою: АДРЕСА_1 , тобто не за адресами, які зазначені в акті перевірки. Крім того, вказав посадовим особам ГУ ДПС про заборону проведення перевірки, оскільки особи не мали документів із дозволом на проникнення на територію та перевірку підприємств із доступом до таємниці, та, після ознайомлення з документами, попросив вийти з приміщення, оскільки пробиття касових чеків відбувалося в період бойових дій, відсутності світла та інтернету. Крім того, його не своєчасно було повідомлено про припинення реєстрації касового апарату.

Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-272, 283 КАС України щодо розгляду окремих категорій термінових справ.

В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримав, просив заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та відповідач проти задоволення заяви заперечували, просили суд відмовити в задоволенні заяви.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.08.2004 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

28 березня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ № 2909-п про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (податкова адреса: АДРЕСА_1 , адреса господарського об`єкту: АДРЕСА_1 ) з 28 березня 2024 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 29.03.2021 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с. 14).

01 квітня 2024 року о 16:45 год. посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт № 1829/15-32-07-06-17 про недопуск до фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , згідно наказу № 2909-п від 28.03.2024 року (а.с. 17).

02 квітня 2024 року о 10:35 год. заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.с. 20-21).

Згідно пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 Податкового кодексу України.

Згідно п. 80.1, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до п. 20.1.48 п. 20.1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, відкрито застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису; відкрито здійснювати звукозапис, фото-, відеофіксацію (відеозйомку), накопичувати та використовувати таку мультимедійну інформацію (фото, відео-, звукозапис) під час проведення перевірок.

Згідно ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. Арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу. Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Згідно ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо, зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

У разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

З матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ № 2909-п про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (податкова адреса: АДРЕСА_1 , адреса господарського об`єкту: АДРЕСА_1 ) з 28 березня 2024 року. При цьому, наказ № 2909-п від 28.03.2024 року містить всі реквізити, що передбачені п.п. 81.1 ст. 81 ПК України.

01 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт про не допуск працівників Головного управління ДПС в Одеській області до проведення перевірки № 1829/15-32-07-06-17, згідно якого 01.04.2024 року здійснено вихід з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . ФОП ОСОБА_2 ознайомився із службовими посвідченнями співробітників, копією наказу від 28.03.2024 року № 2909-п та направленнями на проведення перевірки від 28.03.2024 року, проте відмовився від отримання копії наказу та підписання направлень, не зазначивши причини такої відмови (а.с. 17).

Під час судового засідання досліджено відеозапис, з якого вбачається, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області роз`яснено ФОП ОСОБА_2 підстави проведення перевірки, відповідно до наказу від 28.03.2024 року № 2909-п та повідомлено про необхідність підписання направлень та проведення перевірки. Однак, ФОП ОСОБА_2 фактично відмовив посадовим особам Головного управління ДПС в Одеській області у допуску до перевірки та підписанню направлень на проведення перевірки із посиланням на відсутність підстав та його право, а також попросив посадових осіб Головного управління ДПС в Одеській області покинути приміщення.

Доводи відповідача про те, що станом на березень-квітень 2023 року існував мораторій на здійснення податкових перевірок та згідно ЗУ «Про податкові перевірки» заборонено проводити перевірки в період до 09.11.2023, суд не приймає до уваги, оскільки наказ про призначення фактичної перевірки № 2909-п прийнято 28.03.2024 року, тобто поза межами означеного відповідачем періоду, та з урахуванням приписів Закону України від 09.11.2023 №3453-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок».

Верховний Суд в постанові від 23.02.2023 року по справі № 640/17091/21 зазначив, що під час розгляду заяв про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків адміністративний суд здійснює оцінку обґрунтованості рішення контролюючого органу щодо адміністративного арешту майна платника податків шляхом перевірки наявності підстав для прийняття відповідного рішення та правильності юридичної кваліфікації дій платника податків, які стали підставою для прийняття такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 березня 2023 року по справі № 808/575/18.

Суд вважає неспроможними посилання відповідача на те, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області не надано документів із дозволом на перевірку підприємства з доступом до таємниці, оскільки приписами ст. 81 ПК України визначений вичерпний перелік документів, за наявності та за умови пред`явлення яких посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки, а саме направлення на проведення перевірки, копія наказу про проведення перевірки, службові посвідчення осіб.

При цьому, в наказі № 2909-п від 28.03.2024 року чітко визначено суб`єкт перевірки - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (податкова адреса: АДРЕСА_1 , адреса господарського об`єкту: АДРЕСА_1 ).

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на платника податків ФОП ОСОБА_2 , який здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , діє мораторій на проведення фактичної перевірки за місцезнаходженням об`єктів оподаткування, передбачений пп. 69.35-1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України та іншими приписами чинного законодавства України, суду не надано.

Крім того, проведення контролюючим органом інших перевірок ФОП ОСОБА_2 в попередні роки та сплата ним штрафних санкцій не свідчить про відсутність підстав для проведення перевірки відповідно до наказу № 2909-п від 28.03.2024 року.

За таких підстав, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність обставин, передбачених ст. 94 ПК України, які є підставою для застосування адміністративного арешту майна відповідача, а саме, відмова від проведення фактичної перевірки та відмова від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки за наявності підстав.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255, 283 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту, - задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 02.04.2024 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297, ч. 8 ст. 283 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 272 КАС України.

Суддя О.А. Левчук