Справа № 545/499/24
Суддя: Потетій А. Г.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/499/24
Провадження № 2-а/545/34/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Потетія А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про визнання дій працівника поліції неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій працівника поліції неправомірними та скасування постанови, обґрунтовуючи вимоги тим, що вказана постанова є незаконною, такою що не ґрунтується на законі, винесена без дослідження всіх фактичних обставин справи та доказів, а тому повинна бути скасована.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, 26.01.2024 року об 14 год. 40 хв в м. Полтаві по вул. Каденюка 2, інспектор роти № 4 БУПП в Полтавській області ДПП старший лейтенант поліції Лісний Андрій Геннадійович склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 495812, котрою застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за наступних умов.

Згідно постанови за суб`єктивною думкою інспектора, ОСОБА_1 начебто об 14 год. 45 хв 26 січня 2024 року керуючи транспортним засобом ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Полтаві по вулиці Каденюка буд. 2, під час руху на ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги ПДР за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП та ст. 125 КУпАП.

Позивач з постановою працівника поліції не згоден, вважає дії поліцейського неправомірними, постанову про накладення адміністративного стягнення незаконною, така, що не ґрунтується на законі, винесена без дослідження всіх фактичних обставин справи та доказів, а тому повинна бути скасована судом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначена постанова винесена з порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При винесенні оскаржуваної постанови цього зроблено не було, та посадовою особою, яка винесла цю постанову, вимоги закону не враховані.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку єдиним джерелом даних, що були використані як доказ, є непідтверджені, суб`єктивні припущення поліцейського та викладені в постанові про адміністративне правопорушення від 26.01.2024 року.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Поняття суб`єкта владних повноважень наведене п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, мала можливість вплинути на прийняте працівником поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначене є свідченням того, що оскаржувані фактично дії та рішення суб`єкта владних повноважень працівника поліції не відповідають критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України. Зазначу, що ніякого правопорушення особа не вчинювала, адже доказів того, що встановив у постанові поліцейський відсутні. Також треба зазначити, що вимагати від особи реєстраційного посвідчення працівник поліції не міг, так як позивач не вчиняв адміністративного правопорушення.

Позивач вказує, що зупинка транспортного засобу 26.01.2024 року була безпідставна, так як пояснити та надати докази порушення правил ПДР інспектор так і не зміг, надаючи невідомі відеозаписи з невідомих пристроїв, показуючи взагалі інший автомобіль та іншу особу котра була в ньому, не пов`язана із особою водія. Все це давало враження що поліцейський вигадує якісь підстави для того, або перевірити у громадянина документи та водійське посвідчення. На клопотання надання доказів порушення правил дорожнього руху та підстави зупинки транспортного засобу, поліцейським не надано. Тому, підстави для перевірки документів 26.01.2024 року поліцейськими з огляду на ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» були відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Виходячи з наведеного, обставини правопорушення, встановлені поліцейськими з порушенням ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», а отже, у позивача був відсутній обов`язок надання документів.

Отже вважає, що подальші дії поліцейських по складанню постанови є незаконними, саме у зв`язку з відсутністю підстав вимагати у позивача надання документів та розгляду справи про адміністративне правопорушення. Клопотання про надання права на захист та залучення фахівця у галузі права або адвоката (відхиллено без обґрунтувань).

Додатково позивач вказував, що докази котрі долучені інспекторами поліції у вигляді відеозаписів не можуть бути прийняті судом як належний та допустимий доказ, вони не є доказом в розумінні КУпАП, та відповідно до постанови Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17 працівником поліції повинно бути задокументовано та доведено факт порушення водієм ПДР України, а саме повинен бути складений протокол про притягнення водія до відповідальності за порушення ПДР України, що є причиною зупинки транспортного засобу, перед прийняттям постанови або притягненням до відповідальності за вчинення іншого правопорушення.

Вказував, що орієнтовний розрахунок судових витрат позивача складатиме 605,60 грн. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Стосовно судових витрат понесених та котрі можуть бути понесені в майбутньому позивачем зазначено, 06 лютого 2024 року позивач звернувся до адвоката за захистом своїх прав та при консультації, вирішив, що постанова про накладення на нього стягнення не правомірна, доказів йому надано не було про правопорушення та цього ж дня, 06 лютого 2024 року між адвокатом Кіндяком Олександром Ігоровичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3058 видане 08.10.2019 року Радою адвокатів Полтавської області на підставі рішення № 13 від 08.10.2019 року) та клієнтом ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов котрого адвокат зобов`язується надавати клієнту консультації з питань цивільного та цивільно-процесуального права; податково права, адміністративного судочинства, надавати Клієнту правовому допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи), а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором. Адвокат зобов`язується представляти інтереси клієнта у цивільних справах, адміністративних справах, в усіх судах на території України, незалежно від підсудності, де клієнт являється позивачем, відповідачем, третьою особою, заявником учасником справи, потерпілою стороною.

Сторонами вирішено, що вартість послуг (гонорар) адвоката за Договором про надання правничої допомоги по підготовці документів до позову, складання позову, участі при розгляді адміністративної справи в Полтавському районному суді Полтавської області, як в суді першої інстанції, визначається на підставі Акту виконаних робіт та становить: 5000,00 грн. (п?ять тисяч гривень). Правова допомога вважаються наданою після підписання цього Договору та Акту виконаних робіт, який підписується Сторонами. Адвокат надає Клієнту Акт виконаних робіт, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає/підлягав сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатом понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).

Станом на момент подачі позову позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн, котрі будуть сплачені протягом розгляду справи або протягом одного місяця після прийняття судом рішення суду котре вступе в законну силу.

Посилався на те, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен (Постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19, а також по цивільній справі дивитись Постанова КЦС ВС від 12.05.2021 у справі № 235/4969/19).Стосовно співмірності дивитись Постанова КГС ВС від 07.09.2021 у справі № 910/5998/20.

Окрім цього позивач прохав повернути безпідставно сплачені кошти в розмірі 510 грн., котрі позивач сплатив до укладення угоди з адвокатом не проконсультувавшись про намір такої оплати, а сплата самого штрафу зумовила те, що особа побоювалась в десятиденний строк у разі не оплати штрафу будуть примусові заходи по стягненню з нього коштів в подвійному розмірі в сумі 1020 грн, накладені арешти на майно та банківські рахунки, збільшення витрат у сумі виконавчого збору та витрат на виконавче провадження, негативної кредитної історії та історії по Єдиному реєстру боржників, Єдиній системі виконавчого провадження (на разі АСВП). У разі скасування постанови є вірною та похідною вимога про повернення безпідставно сплачених коштів сплачених у вигляді штрафу на казначейські рахунки.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали у повному обсязі, прохали задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився надавши відзив на позов в якому прохав відмовити у задоволенні позову у повному обсязі посилаючись на те, що скаржником не доведено незаконність оскаржуваної постанови.

Так у відзиві зазначено, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 26.01.2024 керуючи автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 в м. Полтава по вул. Каденюка, 2 водій керував транспортним засобом який обладнаний засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременями безпеки, а також після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9.(б) та п. 2.3.(в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р (далі - ПДР).

Що стосується порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП, то відповідно п. 2.3 (в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим, а на мотоциклі - в застебнутому мотошоломі. Під час спілкування з Позивачем поліцейський ОСОБА_2 повідомив, що його зупинили аз порушення ПДР України, а саме, що він не увімкнув покажчик повороту при зміні напряму руху (відео додається). На відео з реєстратора зафіксовано як Позивач після зупинки транспортного засобу працівниками поліції починає пристібатися паском безпеки. В подальшому гр. ОСОБА_1 погоджується з даним правопорушенням. Відповідальність за дане порушення передбачена ч. 5 ст. 121 КУПАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На відео з боді камери поліцейського зафіксовано, що Позивач увімкнув аварійну світлову сигналізацію уже коли розпочався розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності (відео з боді камери додається). Відповідальність за дане порушення, передбачене ст. 125 КУпАП, тягне за собою накладення стягнення у вигляді попередження. У зв`язку зі допущеними порушеннями з урахуванням положень ст. 36 КУПАП відносно Позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №495812 від 26.01.2024 за ч. 5 ст. 121 та ст. 125 КУПАП та накладено стягнення у вигляду штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідач зазначив, що Позивач рухаючись у м. Полтава по вул. Київське Шосе при здійсненні повороту ліворуч на вул. Каденюка не увімкнув покажчик повороту при зміні напряму руху (відео додається). Саме зданої підстави і був зупинений транспортний засіб позивача.

Стосовно заперечень з судових витрат відповідача зазначив, так, витрати в сумі 5000 грн. за надання адвокатських послуг, щодо скасування постанови, якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. не охоплюється поняттями обґрунтованості та пропорційності щодо предмета спору. Крім цього необхідно врахувати складність справи, а саме те, що справа про скасування постанови про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у розумінні ст. 286 КАС, відноситься до категорії справ незначної складності. При вирішенні питання про визначення розміру судових витрат на правову допомогу, необхідно брати до увагу практику Європейського суду з прав людини. Прикладом цього є ухвала Вищого Господарського Суду України по справі № 910/17635/15, у якій суд посилається на п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, .п 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 8 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004. Європейський суд з прав людини при розгляді зазначених справ зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Використовуючи правову позицію Європейського суду з прав людини, при розгляді справи № 910/17635/15, Вищий Господарський Суд України зазначив, що при вирішенні питання необхідно враховувати принципи спів розмірності та розумності судових витрат, складність справи. Враховуючи те, що предметом судового спору є постанова про накладення стягнення в сумі 510 грн., розмір витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. не можна назвати такими, що відповідають принципу співмірності та розумності. Із врахуванням вищевикладених обставин, оскільки у позовній заяві не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг у сфері права із посиланням на первинні документи, розмір витрат, які клієнт сплатив своєму адвокату не підтверджується належними та допустимими доказами, а заявлений розмір витрат є неспіврозмірним із предметом позову, позовна вимога щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є такою, що не підлягає до задоволення.

Зважаючи на те, що сторони висловили свою позицію, відповідач подав відзив на позов, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

На підставі викладеного суд вирішив провести розгляд справи у письмовому провадженні відповідно до вимог ст. 205 КАС України.

Дослідивши у матеріали справи та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд встановив наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3.Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 4) зупинення транспортного засобу.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено перелік причин для зупинення транспортних засобів, серед яких:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно з п. 1 ч.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 495812 від 26.01.2024 року складена на підставі того, що під час руху транспортного засобу обладнаним засобами пасивної безпеки, ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем безпеки та після зупинки не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Суд, звертає увагу на висновок Верховного Суду, зроблений у справі № 127/19283/17 від 25.09.2019 про те, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Суд приймає до уваги доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту нездійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 та ст. 125 КУпАП та недотримання патрульним поліцейським вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та винесення за наслідками розгляду оскаржуваної постанови, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що позивачем було порушено правила дорожнього руху, що ним було керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки, відеозаписи містять обривчасті фрагменти спілкування поліцейського з позивачем і фіксування складання постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, та не надано доказів порушення позивачем ПДР внаслідок чого останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами а отже не мали місце, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови серії БАД № 495812 від 26.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.121 КУпАП та ст. 125 КУпАП, та відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стосовно судових витрат суд керується вимогами передбаченими ч. 1 ст. 139 КАС України, відповідно до яких, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Витрати понесені позивачем протягом розгляду справи підтверджені належними та достатніми доказами, обґрунтовані, співмірні та об`єктивні, відповідають предмету спору та покладаються на відповідача за рахунок бюджетних асигнувань. Сума коштів котра перерахована в якості штрафу в розмірі 510 грн. повинна бути повернута позивачу за рахунок держави, у зв`язку з задоволенням позову та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, як неправомірної, а тому підстави для стягнення та сплати штрафу не було та відпала.

Підлягають до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 605,60 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. , які підтверджені наданими стороною доказами.

Керуючись ст.ст.2,5,6,77,242-247,255,286 КАС України, на підставі ст. ст. 251-252, 280 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій працівника поліції неправомірними та скасування постанови - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову БАД № 495812 від 26.01.2024 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 5 ст. 121 КупАП та ст. 125 КУпАП ОСОБА_1 та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 510грн.00коп..

Закрити справупро притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчиненняправопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУПАП та ст. 125 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушеннявідповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області (, м. Полтава, вул. Шевченка, 1) повернути ОСОБА_1 безпідставно сплачені ним кошти в розмірі 510 грн., які сплачені в якості штрафу за постанову серії БАД № 495812 від 26.01.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. Г. Потетій