Справа № 400/10394/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/10394/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

20.09.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 до звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.04.2023 року №18 про відмову у призначені пенсії по інвалідності;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.07.2023 року №18 про відмову у призначені пенсії по інвалідності;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 22.10.2001 року та військового квитка Серії НОМЕР_2 , у тому числі період проходження військової служби з квітня 2004 року по липень 2005 року згідно довідки від 19.06.2023 року №179/1/4745, яка видана Галузевим державним архівом ГДА (Міноборони); період проходження військової служби з вересня 2005 року по грудень 2006 року згідно довідки від 09.05.2023 року №Г-297/333, яка видана Територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України; період роботи з 18.06.2008 року по 20.02.2009 року на Приватному підприємстві «Алькас»; період роботи з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року військовослужбовець, мобілізований для забезпечення оборони України під час особливого періоду;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплачувати пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.03.2023 року.

В обґрунтування позову зазначено, що в березні 2023 року позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Вказані вимоги підтверджено належним чином оформленими документами про особу заявнику, його вік, страховий стаж, інвалідність.

За результатом розгляду заяв Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення від 04.04.2023 року №18, від 13.07.2023 року №18, якими у призначені заявленої пенсії відмовлено. Прийняттю зазначених рішень передували висновки органу пенсійного фонду про неможливість зарахування до страхового стажу періодів служби та робіт, оскільки не підтверджується утримання із грошового забезпечення і заробітної плати соціальних внесків до Пенсійного фонду України.

Оспорюючи правомірність та обґрунтованість рішень Управлінь, позивач зазначає, що обов`язок щодо нарахування, обчислення і сплати соціальних внесків покладається на страхувальників, а тому не виконання страхувальником цього обов`язку не може нести для особи негативних наслідків у виді позбавлення соціального забезпечення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.04.2023 року №18 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.07.2023 року №18 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії по інвалідності.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з квітня 2004 року по липень 2005 року згідно з довідки Галузевого державного архіву ГДА (Міноборони) від 19.06.2023 №179/1/4745, з вересня 2005 року по грудень 2006 року згідно з довідки Територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 09.05.2023 №Г-297/333, період роботи у Приватному підприємстві «Алькас» з 18.06.2008 по 20.02.2009, а також період проходження військової служби з 01.01.2023 по 30.06.2023.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням/перерахунком пенсії від 27.03.2023 з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови органу пенсійного фонду у зарахуванні позивачу до страхового стажу період проходження військової служби з квітня 2004 року по липень 2005 року та з вересня 2005 року по грудень 2006 року, з січня 2023 року по червень 2023 року, адже такий підтверджений на підставі архівних довідок Міністерства оборони України і військового квитка та поданих до органів Пенсійного фонду України разом із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Також, суд першої інстанції вказав на неправомірність відмови органу пенсійного фонду у зарахуванні періоду робіт з 18.06.2008 року по 20.02.2009 року в Приватному підприємстві «Алькас», адже такий підтверджений записами трудової книжки. При цьому суд зауважив на тому, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, а тому позивач не може відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку та бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві у спірні періоди.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про повну необґрунтованість та неправомірність рішень відповідачів, наявність підстав для їх скасування із зобов`язанням органу пенсійного фонду вирішити питання про призначення позивачу заявленої пенсії з урахуванням висновків суду у цій справі.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та помилково не враховано, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. При цьому, у разі відсутності відомостей, необхідних для обчислення страхового стажу військовослужбовцям, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, виданої військовою частиною чи органом, який виплачує (виплачував) грошове забезпечення.

Судом першої інстанції помилково залишено поза увагою те, що у представлених органу пенсійного фонду довідках про періоди військової служби позивача не відображено відомості щодо утримання із грошового забезпечення страхових внесків. Також, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків за період роботи позивача в приватному підприємстві.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи у визначений апеляційним судом строк не надійшли.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа.

Згідно посвідчення від 23.06.2005 року Серії НОМЕР_3 позивач є учасником бойових дій та наділений правом на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Згідно військового квитка Серії НОМЕР_4 , витягу із послужного списку та трудової книжки Серії НОМЕР_5 , позивач проходив військову службу:

у період з 24.11.2002 року по 05.09.2003 року у військовій частині НОМЕР_6 на посаді водія;

у період з 05.09.2003 року по 16.10.2003 року у військовій частині НОМЕР_7 на посаді водія-слюсаря;

у період з 16.10.2003 року по 05.04.2004 року у військовій частині НОМЕР_7 на посаді водія;

у період з 05.04.2004 року по 25.05.2004 року (за контрактом) у військовій частині НОМЕР_7 на посаді старшого пожежника;

у період з 25.05.2004 року по 25.05.2005 року (за контрактом) у військовій частині НОМЕР_7 на посаді пожежника;

у період з 25.05.2005 року по 05.08.2005 року (за контрактом) у військовій частині НОМЕР_7 на посаді старшого стрільця;

у період з 05.08.2005 року по 05.04.2007 року (за контрактом) у військовій частині НОМЕР_8 на посаді кулеметника;

05.04.2007 року звільнений з військової служби в запас за п. «а» ст. 85 по закінченню строку контракту, зі списків особового складу виключений 05.04.2007 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_8 від 19.03.2022 року №71 старший солдат за призовом ОСОБА_1 , відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, від 24.02.2022 року №69/2022, визначено таким, що 19.03.2022 року прибув для забезпечення оборони України, з 19.03.2022 року зарахований до списків особового складу частини та всі види забезпечення.

Також, записів №№8, 9 трудової книжки Серії НОМЕР_5 , у період з 18.06.2008 року по 20.02.2009 року позивач працював у Приватному підприємстві «Алькас» на посаді збірника ІІ розряду.

30.09.2022 року військовою частиною НОМЕР_9 видано на ім`я позивача Довідку про тримання ним мінно-вибухової травми під час безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме під час артилерійського обстрілу.

Згідно Виписки МСЕК до Довідки Серії 12ААВ №651902, позивачу встановлена ІІ група інвалідності, у зв`язку із травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, строком до 01.03.2024 року.

29.06.2023 року Управлінням соціальних виплат і компенсацій видано на ім`я позивача посвідчення Серії НОМЕР_10 , терміном дії до 01.03.2024 року,

27.03.2023 року позивач звертався Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

До заяви додано, серед інших документів: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; виписка з акту огляду МСЕК про встановлення інвалідності; військовий квиток; посвідчення учасника бойових дій; трудова книжка.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, за результатом розгляду заяви за принципом екстериторіальності, прийнято рішення від 04.04.2023 року №18 про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності.

Згідно вказаного рішення, підставою для його прийняття стала відсутність у позивача необхідного страхового стажу 8 років, визначеного у статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також, згідно змісту рішення, перевірка Управлінням страхового стажу позивача здійснена за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та військового квитка та підтверджено страховий стаж 03 роки 10 місяців 08 днів.

Повторно із заявою про призначення пенсії по інвалідності позивач звернувся в Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області 06.07.2023 року.

До заяви додано, серед інших документів: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; виписка з акту огляду МСЕК про встановлення інвалідності; військовий квиток; посвідчення учасника бойових дій; трудова книжка; довідки архівних установ при Міністерстві оборони України про періоди проходження військової служби.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом розгляду заяви за принципом екстериторіальності, прийнято рішення від 13.07.2023 року №18 про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності.

Згідно вказаного рішення, підставою для його прийняття стала відсутність у позивача необхідного страхового стажу 8 років, визначеного у статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Управління вказало на неможливість зарахування до страхового стажу позивача:

період проходження військової служби з квітня 2004 року по липень 2005 року згідно довідки від 19.06.2023 року №179/1/4745, яка видана Галузевим державним архівом ГДА (Міноборони);

період проходження військової служби з вересня 2005 року по грудень 2006 року згідно довідки від 09.05.2023 року №Г-297/333, яка видана Територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України;

період роботи з 18.06.2008 року по 20.02.2009 року у Приватному підприємстві «Алькас», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5 відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України;

період роботи з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5 відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

При цьому, з посиланням на положення Порядку від 21.08.2019 року №770, Управління зазначило, що у разі відсутності в реєстрі застрахованих осіб відомостей щодо грошового забезпечення, страховий стаж зараховується на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, виданої військовою частиною чи органом, який виплачує (виплачував) грошове забезпечення.

Не погоджуючись із рішеннями органу пенсійного фонду, посилаючись на їх необґрунтованість та неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

У статті 26 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII визначено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією, а особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться лише за їх заявою.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 32 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема для осіб з інвалідністю II групи, від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років.

Слід враховувати, що відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За правилами пункту 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Протягом п`яти років з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства, до Пенсійного фонду подаються, у разі їх відсутності, персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У пункті 1 Порядку зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2006 р., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №770, передбачено, що цей Порядок регулює питання зарахування до страхового стажу періодів служби з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2006 р. військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу (далі - застраховані особи), які звернулися за призначенням пенсії та, зокрема, набули право на отримання пенсії згідно із Законом, але виявили бажання отримувати пенсію в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 Порядку від 21.08.2019 року №770 під час звернення за призначенням пенсії (переведенням на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») особою, яка належить до однієї із категорій, зазначених у пункті 1 цього Порядку, територіальний орган Пенсійного фонду України перевіряє індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2006 р., що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Територіальний орган Пенсійного фонду України зараховує відповідні періоди служби до страхового стажу на підставі реєстру застрахованих осіб, якщо в ньому є необхідні для обчислення страхового стажу відомості щодо грошового забезпечення та сплати страхових внесків.

У разі відсутності в реєстрі застрахованих осіб відомостей щодо грошового забезпечення страховий стаж зараховується на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, виданої військовою частиною чи органом, який виплачує (виплачував) грошове забезпечення.

У разі передачі справ до архівних установ довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески подаються військовою частиною чи органом, який сплачував грошове забезпечення, на підставі інформації з архівних установ.

У разі ліквідації (припинення діяльності) військової частини чи органу, який виплачує (виплачував) грошове забезпечення, довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески видаються правонаступниками або органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів.

Згідно із пунктами 3, 6 Порядку від 21.08.2019 року №770 за періоди, зараховані до страхового стажу відповідно до абзаців другого та третього пункту 2 цього Порядку, за які не були сплачені страхові внески, територіальним органом Пенсійного фонду України обчислюється сума страхових внесків, яка підлягає сплаті з державного бюджету.

Пенсійний фонд України узагальнює отримані від територіальних органів Пенсійного фонду України відомості щодо обчислених сум страхових внесків, які підлягають сплаті з державного бюджету, і вносить їх до квартальної та річної звітності щодо сум страхових внесків, нарахованих стосовно деяких категорій осіб, які фінансуються з державного бюджету.

Пенсійний фонд України на підставі даних звітності готує прогнозні розрахунки необхідних видатків державного бюджету для сплати страхових внесків стосовно деяких категорій осіб та зазначає їх у бюджетному запиті щодо пенсійних програм, який подає головному розпоряднику бюджетних коштів.

Також, за визначенням, наведеним у статті 24 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з цим, відповідно до частини 1 статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказані положення Закону від 05.11.1991 року №1788-XII кореспондуються із приписами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Разом з цим, у пунктах 1, 3 Порядку від 12.08.1993 року №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Також, відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, серед інших:

підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства, зокрема, для:

військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у разі відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу за період з 01.01.2004 року по 31.12.2006 року відомостей щодо грошового забезпечення військовослужбовця та передачі справ до архівних установ, відповідні періоди зараховуються до страхового стажу військовослужбовців на підставі інформації з архівних установ.

Також, сталою та послідовною є правова позиція Верховного Суду про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, у тому числі за недостовірність поданих до Реєстру застрахованих осіб відомостей, покладено на страхувальника. Отже, неналежне виконання роботодавцем своїх обов`язків щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може мати негативних наслідків для позивача у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

В контексті наведеного правового регулювання спірних правовідносин судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що періоди проходження позивачем військової служби та трудова діяльність на приватному підприємстві підтверджені належним чином оформленими даними основного документа трудової книжки.

У тому числі, періоди військової служби позивача занесено до послужного списку, знаходять своє підтвердження у відомостях військового квитка та за даними архівних установ, утворених при Міністерстві оборони України.

За таких обставин та за відсутності правових підстав для не зарахування підтверджених за основними документами даних служби та робіт позивача, колегія суддів погоджується із правильністю висновку суду першої інстанції про зобов`язання Управління вчинити ці дії в судовому порядку.

З огляду на наведене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв