Справа № 360/187/24
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 квітня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/187/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2024 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини № НОМЕР_1 щодо не звільнення майстер-сержанта ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абзацу четвертого підпункту "г" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II групи;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини № НОМЕР_1 в особі її командира, звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абзацу четвертого підпункту "г" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II групи та виключити зі списків особового складу військової частини.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач проходить військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У зв`язку з тим, що позивач має матір інваліда другої групи довічно, а також не має бажання продовжувати військову службу, 18.12.2023 подав рапорт до військової частини щодо звільнення його в запас, що передбачено статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За результатами розгляду йому повідомлено, що умов та можливостей для звільнення з військової служби за сімейними обставинами на даний час не має.

В подальшому позивач отримавши вищезазначену відмову звернувся за допомогою до адвоката і повторно звернувся з рапортом уточнивши в рапорті тільки норму законодавства, в якій саме зазначено підстави звільнення з військової служби і які стосуються саме його випадку.

Однак, що у відповіді на повторний рапорт позивача про звільнення (номер зареєстрованого рапорту 25/2724/24-Вн. від 13.01.2024), що у відповіді на поданий адвокатом запит (Вих. № 74 від 23.01.2024), відповідач надав ідентичну відповідь.

Позивачем надано весь необхідний перелік документів при поданні рапорту, а саме подано нотаріально засвідчені копії: паспорту громадянина України ОСОБА_1 , паспорту громадянки України ОСОБА_2 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 , довідка до Акту огляду МСЕК № 471571 від 12.12.2023 серія 12ААГ, РНОКПП ОСОБА_1 , РНОКПП ОСОБА_2 , пенсійного посвідчення ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 . Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1170 ОСОБА_2 .

Даний факт відповідачем не заперечується, але відповідач звертає увагу, що позивачу для звільнення зі служби по догляду за його матір`ю інвалідом другої групи довічно, потрібно надати ще документ, який підтверджує необхідність здійснення такого догляду.

Позивач не погоджується з вищезазначеною відмовою та вважає бездіяльність відповідача протиправною.

Ухвалою суду від 20.02.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач позов не визнав, про що подав відзив на позовну заяву та у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач проходить військову службу в лавах ДПС України. Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.10.2020 № 777-ОС «Про особовий склад» позивач прибув для подальшого проходження служби зі ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 29.10.2020, зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення.

У подальшому, згідно наказу начальника загону від 14.05.2023 № 240-ОС «Про особовий склад» призначений на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметником першої групи розвідки відділення повітряної розвідки та ударних безпілотних повітряних суден розвідувальної прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування.

Дійсно, позивач звернувся з рапортом від 18.12.2023 № 25/37090/23-Вн про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II групи, зазначивши в рапорті абзац 4 підпункт «г» пункт 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Листом від 09.01.2024 № 08/1469/24-Вн позивачу повідомлено, що відсутні підстави для звільнення з військової служби.

В подальшому, позивач звернувся з рапортом від 13.01.2024 № 25/2724/24-Вн про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю ІІ групи, зазначивши в рапорті абзац 4 підпункт «г» пункт 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Листом від 26.01.2024 № 08/5611/24-Вн повідомлено, що оскільки позивач звертався з рапортом про звільнення з військової служби, відповідь була дана встановленим порядком, відповідно керуючись статтею 8 Закону України «Про звернення громадян» розгляд рапорту припинено.

Відмова у задоволені рапортів, викладена у листі від 09.01.2024 №08/1469/24-Вн та листі від 26.01.2024 № 08/5611/24-Вн з правової точки зору вірна, законна, оскільки альтернативних дій у начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до подальшого звільнення позивача не було, окрім як відмовити у задоволені рапорту.

Відповідно до рапорту від 18.12.2023 № 25/37090/23-Вн перебуваючи на військовій службі за контрактом позивач виявив бажання звільнитись за підставами, визначеними в частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ, тобто для військовослужбовців призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

З огляду на викладене, перебуваючи на військовій службі за контрактом позивач не має права звільнитися за підставами визначеними в частині 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ, відповідно рапорт щодо звільнення з військової служби не може бути задоволений.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Відповідно до витягу з наказу № 777-ОС від 29.10.2020 «Про особовий склад» старшого прапорщика ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з ІНФОРМАЦІЯ_8 , зараховано до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 29.10.2020.

13.12.2021 позивач уклав з відповідачем контракт про проходження служби громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України в посадах осіб сержантського та старшинського складу, який набрав чинність 22.03.2022, наказ від 26.01.2022 № 60-ОС, строком на 3 роки з 22.03.2022 до 21.03.2025.

Згідно з витягом з наказу № 240-ОС від 14.05.2023 «Про особовий склад» у зв`язку із проведенням організаційно штатних заходів відповідно до директиви Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26.04.2023 № 24 (гриф) призначено майстер сержанта ОСОБА_1 , інспектором прикордонної служби 2 категорії.

Мати позивача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) відповідно до довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією № 471571 серії 12 ААГ з 17.11.2023 є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково (висновок про умови та характер праці: протипоказані фізичні і психоемоційні перевантаження), що підтверджено матеріалами справи.

18.12.2023 позивач подав рапорт від 16.12.2023 про звільнення з військової служби у запас відповідно до абзацу 4 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки його мати є особою з інвалідністю II групи, долучивши документи, саме нотаріально посвідчені копії: паспорту громадянина України ОСОБА_1 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 , довідки про присвоєння ідентифікаційного коду ОСОБА_2 , паспорту громадянина України ОСОБА_2 , довідки про присвоєння ідентифікаційного коду ОСОБА_1 , довідка до Акту огляду МСЕК №471571 від 12.12.2023 серія 12ААГ, пенсійного посвідчення ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 , свідоцтва про народження матері ОСОБА_3 , свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , індивідуальної програми реабілітації інваліда №1170 ОСОБА_2 .

Листом від 09.01.2024 №08/1469/24-Вн відповідачем позивачу повідомлено, що з наданих до рапорту документів для прийняття правового рішення «необхідність» здіи?снення постіи?ного догляду не доведена. Також у медичному висновку медико-соціальної експертної комісії не зазначено необхідності здійснення постійного стороннього догляду, довідка лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про необхідність стороннього догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , відсутня. Таким чином, умов та можливостей для звільнення з військової служби за сімейними обставинами на даний час не має.

13.01.2024 позивач подав рапорт від 12.01.2024 про звільнення з військової служби у запас відповідно до абзацу 4 підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки його мати є особою з інвалідністю II групи, долучивши документи, саме нотаріально посвідчені копії: паспорту громадянина України ОСОБА_1 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 , довідки про присвоєння ідентифікаційного коду ОСОБА_2 , паспорту громадянина України ОСОБА_2 , довідки про присвоєння ідентифікаційного коду ОСОБА_1 , довідка до Акту огляду МСЕК № 471571 від 12.12.2023 серія 12ААГ, пенсійного посвідчення ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 , свідоцтва про народження матері ОСОБА_3 , свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1170 ОСОБА_2 .

Листом від 26.01.2024 № 08/5611/24-Вн відповідач повідомив позивача, що оскільки позивач звертався з рапортом про звільнення з військової служби, відповідь була дана встановленим порядком, відповідно керуючись статтею 8 Закону України «Про звернення громадян», розгляд рапорту припинено.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XIІ (далі - Закон № 2232) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232 встановлено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено: з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022, з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022, з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022, з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022, з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023, з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023, з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023, з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 734/2023 від 06.11.2023, з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 49/2024 від 05.02.2024.

Отже дія воєнного стану неодноразово продовжувалась і діє по теперішній час.

Також, з 24.02.2022 в Україні діє загальна мобілізація.

Відповідно до приписів частини другої статті 23 Закону № 2232 для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні: для осіб сержантського і старшинського складу - від 3 до 5 років.

З матеріалів справи встановлено, що позивач з 29.10.2020 проходить службу, та з 22.03.2022 проходить службу на підставі контракту, який укладений строком на 3 роки.

Відповідно до пункту 26 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Контракт не припиняється (не розривається), а військовослужбовець не виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби у разі: настання інших випадків, визначених законодавством.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини дев`ятої статті 23 Закону № 2232 під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки: на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Частиною четвертою статті 26 Закону № 2232 визначені підстави звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Так, підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232 встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Вказані підстави визначені позивачем в рапортах про звільнення зі служби.

Тобто, частина четверта статті 26 Закону № 2232 визначає два види проходження військовослужбовців військової служби:

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період (абзац 3 частини шостої статті 2 Закону № 2232);

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (абзац 9 частини шостої статті 2 Закону № 2232).

Згідно з абзацом 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закону 3543-XII) особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин в Україні діє воєнний стан, а позивач проходить військову службу за контрактом, суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232.

Так, за приписами підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема:

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що для виникнення підстав для звільнення військовослужбовця, який проходить службу за контрактом зі служби під час дії воєнного стану потрібні (враховуючи характер спірних правовідносин), зокрема, підтверджуючі документи щодо необхідності здійснення постійного догляду за особою.

Суд звертає увагу, що позивач в рапорті про звільнення від 16.12.2023 (з посиланням на абзац четвертий підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232) та в рапорті про звільнення від 12.01.2024 (з посиланням на абзац четвертий підпункту "г" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232) просить відповідача звільнити його у запас через наявність у матері ІІ групи інвалідності та фактично цитує норму абзацу четвертого підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232 (у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи).

Суд вкотре зазначає, що пункт 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232 застосовується під час дії особливого періоду (крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану).

Тобто, під час дії воєнного стану звільнення військовослужбовця, який проходить службу за контрактом, на підставі підпункту "г" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232 не передбачено, а тому посилання позивача на вказану норму є безпідставною.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 14.02.1985.

Також позивачем до рапорту додано висновок ЛКК № 729/1 від 24.11.2023, у якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , потребує постійного супроводу.

Разом з тим, в матеріалах справи, відсутні документи, що підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 .

Також відсутні докази про надання позивачем таких документів відповідачу. Суд звертає увагу, що позивачем надано документи, які підтверджують факт встановлення його матері ІІ групи інвалідності, що могло бути підставою для його звільнення зі служби під час дії особливого періоду, але не під час дії воєнного стану.

Отже, відповідач відмовляючи у задоволені рапортів про звільнення зі служби діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Частинами першою, другою статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява № 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на встановлені у справі фактичні обставини, наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 94, 241-246, 250, 255, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива