Справа № 200/213/24
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року Справа№200/213/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Малькевича Євгена Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12.01.2024 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов адміністративний позов адвоката Малькевича Євгена Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного Фонду України в Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо не призначення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат, передбачених ст.35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за потерпілого ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті отриманої виробничої травми;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати, передбачені ст.35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за потерпілого ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті отриманої виробничої травми.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є батьком потерпілого ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті отриманої виробничої травми. Щомісячні страхові виплати, передбачені ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за потерпілого ОСОБА_2 були призначені його неповнолітній донці ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 . Після смерті дружини, ОСОБА_4 , позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення страхових виплат за потерпілого сина, ОСОБА_2 , проте відповідач листом повідомив про відсутність права на призначення щомісячних страхових виплат за потерпілого ОСОБА_2 , оскільки на день смерті сина позивач працював.

Позивач наголосив, що відповідно до пункту 5.2.5. постанови правління ФССУ від 19.07.2018 № 11 «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» він має право на призначення щомісячних страхових виплат, оскільки на день смерті сина досяг пенсійного віку.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що відповідно до норм статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, зокрема особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють.

Оскільки ОСОБА_1 на момент смерті сина хоча і досяг пенсійного віку, проте був працевлаштований, отже не належав до кола осіб, які мають право на щомісячні страхові виплати у разі втрати годувальника, позивачеві роз`яснено про відсутність права на щомісячні страхові виплати у разі втрати годувальника.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 17.01.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 24.01.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), клопотання про поновлення строку звернення до суду вирішити під час розгляду справи та витребувано у відповідача докази по справі.

28.03.2024 відповідачем виконані вимоги ухвали суду.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.02.1986 та не є спірним між сторонами.

Син позивача, ОСОБА_2 гірник очисного вибою дільниці №7 01.01.2017 отримав виробничу травму при виконанні трудових обов`язків на ПАТ «Шахтоуправління» «Покровське», внаслідок якої помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покровським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щомісячні страхові виплати по втраті годувальника особам, які мали право на дату смерті загиблого (донька ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 ) здійснювалися по 31.12.2022.

З 01.01.2023 виплати утриманцям ОСОБА_2 продовжило Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

На даний час щомісячні страхові виплати по втраті годувальника за ОСОБА_2 отримує його донька, ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами особової справи ОСОБА_2 , що надана відповідачем на вимоги ухвали суду.

16.10.2023 дружина позивача, ОСОБА_4 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 18.10.2023.

На звернення позивача від 09.11.2023, відповідач листом від 01.12.2023 повідомив про відсутність права на одержання щомісячних страхових виплат, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 позивач перебував у трудових відносинах, отже не належить до кола осіб, які мають право на щомісячні страхові виплати у разі втрати годувальника.

20.12.2023 позивач звернувся через особистий кабінет веб-порталу ПФУ із заявою про призначення щомісячних страхових виплат передбачених ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за потерпілого сина ОСОБА_2 .

Проте, в електронному кабінеті позивача, вказаному зверненню був присвоєний статус «помилковий» та з посиланням на положення ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" повідомлено про відсутність права на страхові виплати у разі смерті потерпілого.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 1105-XIV від 23.09.1999, в редакції Закону №1774- VIII від 06.12.2016 чинний на 01.01.2017, який діяв на час виникнення права на звернення, у разі смерті потерпілого право одержання щомісячних страхових виплат (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до пункт 2 частини першої статті 16 Закону № 1105-XIV, застрахована особа, має право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються в тому числі із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого.

Згідно з частиною сьомою статті 47 Закону № 1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до положень статті 41 Закону № 1105-ХIV, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Аналогічні положення містить стаття 35 Закону України № 1105-ХIV в редакції, станом на дату звернення позивача із заявою про призначення страхових виплат.

Положеннями статті 43 Закону № 1105-ХIV встановлено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються:

1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть;

2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника:

1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;

3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку;

4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.

Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.

Якщо застрахований або члени його сім`ї за станом здоров`я чи з інших причин не спроможні самі одержати зазначені вище документи, їх одержує та подає відповідний страховий експерт Фонду.

Відповідно до положень статті 44 Закону № 1105-ХIV фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Комплексний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що моментом виникнення права на страхові виплати є дата смерті зазначена у свідоцтві про смерть, при цьому, однією з підстав для призначення щомісячних страхових виплат в разі смерті потерпілого мають особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання та досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють.

Таким чином, для досягнення зазначених умов така особа після досягнення відповідного пенсійного віку не має здійснювати трудову діяльність на день смерті потерпілого.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 на момент смерті сина - ОСОБА_2 досяг 61 річного віку, тобто досяг пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, з копії трудової книжки позивача, яка міститься в матеріалах особової справи, що надана відповідачем на вимоги ухвали суду, станом на день смерті сина (09.01.2017) ОСОБА_1 був працевлаштованою особою та працював стволовим підземним у ВП «Шахта «Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля». Вказане також підтверджується витягом з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) згідно з яким позивач працював по вересень 2017 року.

Отже, на момент смерті сина - ОСОБА_2 , позивач не належав до кола осіб, які мають право на щомісячні страхові виплати у разі втрати годувальника.

Оскільки визначальним на отримання страхових виплат є право на такі виплати станом на день смерті потерпілого, посилання позивача на звільнення з роботи станом на дату звернення із заявою про призначення страхових виплат (20.12.2023), суд вважає хибними.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 на момент смерті сина, хоча і досяг пенсійного віку, проте був працевлаштований, отже позивачем в розумінні положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не було досягнуто всіх необхідним умов на одержання щомісячних страхових виплат в разі смерті потерпілого.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначення щомісячних страхових виплат в разі смерті потерпілого, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову адвоката Малькевича Євгена Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: ,Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв