Справа № 420/6984/19
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6984/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» до Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 04.11.2019 року за виконавчим провадженням №60473054; зобов`язати відповідача закінчити виконавче провадження на підставі підпункту 9 пункту 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ позивача не сплатило в повному обсязі суму у розмірі 72 568,74 грн. за рішенням 06.11.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №1559. Та лише 14.11. 2019 року отримало постанову Першого Київського відділу ДВС міста Одеса про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2019 року, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 04.11.2019 року, про стягнення виконавчого збору від 04.11.2019 року, про арешт майна боржника від 06.11.2019 року по ВП №60473054.

Водночас позивач вказує на те, що ТОВ «Управдом» в повному обсязі виконало грошові зобов`язання відповідно до Рішення Господарського суду Одеської області по справі №916/540/19 до моменту отримання будь-яких документів від Першого Київського відділу ДВС міста Одеса (платіж було здійснено 06.11.2019 року, а постанову отримано лише 14.11.2019 року). Таким чином на думку позивача ТОВ вважається таким, що самостійно, сумлінно, добровільно та своєчасно виконало рішення господарського суду Одеської області по справі №916/520/19 до моменту початку будь-яких виконавчих дій з боку Першого Київського відділу ДВС міста Одеса та отримання відповідних постанов.

13.12.2019 року відповідач надав відзив на адміністративний позов згідно якого зазначив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки необхідність стягнення виконавчого збору та обов`язок боржника його сплатити виникає вже при відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду від 09.12.2019 року зобов`язано Перший Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області в строк до 13.12.2019 року надати до Одеського окружного адміністративного суду:

- засвідчену належним чином, за описом копію матеріалів виконавчого провадження №60473054.

Також ухвалою суду від 12.12.2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням по справі №2540/3203/18.

Ухвалою суду від 05.04.2024 року провадження у справі поновлено.

Також ухвалою суду від 05.04.2024 року замінено відповідача правонаступником, а саме Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, документа надані на виконання ухвали суду, відзив на адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

18.06.2019 року Господарський суд Одеської області виніс рішення по справі №916/540/19, яким позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» 20000/двадцять тисяч/грн 00 коп. пені, 20042/двадцять тисяч сорок дві/грн 29 коп. 3% річних, 30210/тридцять тисяч двісті десять/грн 54 коп. інфляційних нарахувань, 2315/дві тисячі триста п`ятнадцять/грн 91 коп. судового збору.

19.09. 2019 року Південно-Західний Апеляційний Господарський суд вищенаведене рішення залишив без змін.

06.11.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управдом» сплатило на користь АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України кошти у сумі 72 568,74 грн.

04.11.2019 року старшим державним виконавцем Першого київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса головного територіального управління юстиції в Одеській області Багінським Станіславом Феліксовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ТОВ «Управдом» заборгованості у розмірі 72 568,74 грн. на підставі виконавчого документу наказу про примусове виконання рішення №916/540/19 виданого 27.09.2019 року ВП №60473054 (а.с.15 зв.бік). Також у зазначеній постанові вказано про необхідність стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 7256,87 грн.

Також 04.11.2019 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 7256,87 грн., про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 269 грн. та 06.11.2019 року про арешт майна боржника по ВП №60473054 (а.с.12-15).

Суд зазначає, що згідно наявного вхідного штампу ТОВ «Управдом» вказані вище постанови отримані позивачем 14.11.2019 року.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Суд зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII) передбачений окремий порядок примусового виконання судового рішення немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів..

Згідно з ч.9 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, позивач вважає, що виконав рішення Господарського суду Одеської області від 18.06.2019 року по справі №916/540/19 до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що фактичне виконання вищенаведеного рішення згідно платіжного доручення було 06.11.2019 року, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №1559.

04.11.2019 року державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні №60473054 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, а саме наказ про примусове виконання рішення №916/540/19 виданого 27.09.2019 року.

Тобто, позивач виконав рішення Господарського суду Одеської області від 18.06.2019 року по справі №916/540/19 фактично після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, сплативши кошти у розмірі 72 568,74 грн.

За таких обставин, відповідач при стягненні з позивача виконавчого збору діяв правомірно.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 04.11.2019 року ВП №60473054, скасуванню не підлягає.

Щодо висновків Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 11 березня 2020 року по справі № 2540/3203/18, суд зазначає наступне.

Так, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року по справі № 2540/3203/18 зазначено, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Судом встановлено, що спір у справі № 2540/3203/18 виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа),

При цьому, висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 2540/3203/18 грунтувалися на змісті частини другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка діяла до 28.08.2018, згідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Проте, частина друга статті 27 Закону № 1404-VІІІ із змінами, внесеними згідно із Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII, з 28.08.2018 (в тому числі під час існування спірних правовідносин) діє у новій редакції, згідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, законодавча зміна підстав стягнення виконавчого збору щодо фактичного виконання виконавчого документу зумовлює відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин правових висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у справі № 2540/3203/18.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова про про стягнення виконавчого збору прийнята на підставі та в межах повноважень, що визначені Законом України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим, відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не є протиправними, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, та підстав для закінчення виконавчого провадження також відповідно немає, оскільки в даному випадку це є похідною вимогою від основної вимоги.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Управдом» (65114, м. Одеса, Люстдорфська дорога, 140/1, офіс 510, ).

Відповідач - Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (65065, Одеська обл., місто Одеса, вул. Генерала Петрова, будинок 1, ).

Суддя Іванов Е.А.

.