Справа № 600/2009/22-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2009/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш Віталій Олександрович

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

04 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Надольна М.С.,

представника відповідача: Калініченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби №00000-2404-2411 від 11.05.2021 про нарахування податкового зобов`язання в розмірі 10683,15 грн за податковий період 2018 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби №004-2411 від 11.05.2021 про нарахування податкового зобов`язання в розмірі 11974,42 грн. за податковий період 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби №0-2411 від 06.05.2021 про нарахування податкового зобов`язання в розмірі 6211,63 грн за податковий період 2020 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з урахуванням наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 09.03.2016 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності за КВЕД 01.46 є розведення свиней (а.с. 14).

Згідно з витягом з реєстру платників єдиного податку позивач перебуває на другій групі оподаткування (а.с. 15).

10.01.2015 між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 (Покупець), укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель, згідно з яким Продавець продала та передала у власність, а Покупець купив та прийняв у власність нежитлові будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 та зобов`язується оплатити його вартість за ціну та на умовах, встановлених у цьому договорі.

На земельній ділянці розташовано: літ "А" службово-побутова будівля загальною площею 139,80 кв.м., літ "Б" автовагова, загальною площею 60,2 кв.м., літ "В" пункт штучного осіменіння, загальною площею 159,80 кв.м., літ "Г" будинок тваринника, загальною площею 214,1 кв.м. літ ПГ погріб.

Земля, на якій розташовані зазначені нежитлові приміщення, кадастровий номер :02:002:0250, знаходяться в користуванні "Продавця" та мають розмір 0,3198 га., що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-015 від 21.04.2015 (а.с. 18).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.10.2015 №45449373 ОСОБА_1 належить на праві власності нежитлова будівля в АДРЕСА_1 , що включає в себе літ "А" службово-побутова будівля загальною площею 139,80 кв.м., літ "Б" автовагова, загальною площею 60,2 кв.м., літ "В" пункт штучного осіменіння, загальною площею 159,80 кв.м., літ "Г" будинок тваринника, загальною площею 214,1 кв.м. літ ПГ погріб (а.с. 19).

15.06.2017 Анадольською сільською радою Хотинського району Чернівецької області VII сесії VII скликання прийнято рішення №133/12-2017, яким п. 1.2 встановлено податок на майно: 1.2.1. податок на майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Додаток 3; 1.2.2 податок на майно в частині плати за землю. Додаток 4 (а.с. 20).

11.05.2021 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №004-2411, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 10683,15 грн (а.с. 13).

11.05.2021 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №004-2411, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 11974,42 грн (а.с. 13).

06.05.2021 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-2411, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 6211,63 грн (а.с. 13).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Порядок адміністрування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлений ст. 266 ПК України.

Відповідно до пп.266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп.266.2.1 п. 266.2, пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктом 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України передбачено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. п.266.2 ст.266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

У п.266.2 ст.266 ПК України наведений перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Згідно з пп. "ж" пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Таким чином, законодавством встановлено пільгу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка застосовується до сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

У Податковому кодексі України поняття "сільськогосподарський товаровиробник" визначено у пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України відповідно до якого сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності нежитлова будівля в АДРЕСА_1 , що включає в себе літ "А" службово-побутова будівля загальною площею 139,80 кв.м., літ "Б" автовагова, загальною площею 60,2 кв.м.. літ "В" пункт штучного осіменіння, загальною площею 159,80 кв.м., літ "Г" будинок тваринника, загальною площею 214,1 кв.м. літ ПГ погріб.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року №507, зазначені будівлі, які належать на праві приватної власності позивачу, відносяться до групи "Будівлі нежитлові інші" (код 127), клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

При цьому, будівлі для тваринництва мають код 1271.1, будівлі для зберігання зерна мають код 1271.3, будівлі сільськогосподарського призначення інші мають код 1271.9.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а нежитлова будівля, яка йому належить на праві приватної власності, призначена для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, тому згідно з пп. "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів використання зазначених об`єктів нерухомості для сільськогосподарського товаровробництва, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки положеннями пп. "ж" пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, віднесені до певного класу, та які не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Тобто, законодавством не було встановлено обов`язкової умови використання таких споруд у сільськогосподарській діяльності.

Крім того, посилаючись на відсутність доказів особистого використання зазначених об`єктів нерухомості в сільськогосподарській діяльності позивача, всупереч положенням ч. 2 ст.77 КАС України відповідачем не доведено обставин передачі позивачем такого майна в користування за цивільно-правовим договором, або використання не за цільовим призначенням. Доказів того, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, відповідачем не надано.

Відсутність повідомлення форми №20-ОП про об`єкти оподаткування не є підтвердженням відсутності у позивача статусу сільськогосподарського товаровиробника та наявності у нього нежитлової будівлі на праві приватної власності, призначеної для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 квітня 2024 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.