Справа № 600/7751/23-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

03 квітня 2024 р. м. Чернівці справа № 600/7751/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кушнір В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Жабокріцької Я.В.,

представника позивача Агатія В.В., Задорожного М.М.,

представника відповідача Стасів І.Б.,

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути зі ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 280925,94грн до місцевого бюджету.

Ухвалою суду від 13.12.2023р. відкрито провадження у справі №600/7751/23-а за вказаним позовом та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи.

ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом) 29.12.2023р. звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26.05.2023 року, у зв`язку з чим справу було призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Позивач 03.04.2024р. звернувся до суду із заявою про забезпечення зустрічного позову, в якій просить забезпечити позов шляхом заборони на вчинення ГУ ДПС України в Чернівецькій будь-яких дій спрямованих на виконання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у позасудовому порядку до набрання законної сили рішення у справі.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначила, що 21 березня 2024 року від Головного управління ДПС у Чернівецькій області надійшло рішення №1/2024 від 29 лютого 2024 року про опис майна у податкову заставу. Крім того, до Реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Чернівецької міської ради Мар`ян Т..Я., на підставі рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області про опис майна у податкову заставу №1/2024 від 29.02.2024р. та акту опису майна, на яке поширюється право податкової застави, внесено запис про обтяження: податкова застава.

Представник позивача вказує, що судом розглядається справа №600/7751/23-а за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26.05.2023р. щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, відтак рішення №1/2024 від 29 лютого 2024 року про опис майна у податкову заставу є передчасним.

У зв`язку з цим, представник позивача стверджує, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 до набрання законної сили рішення у цій справі, крім того в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що намір захистити свої права та інтереси, які позивач (за зустрічним позовом) вважає порушеними, в даному провадженні не буде реалізовано, що не відповідатиме завданню адміністративного судочинства та порушить право на судовий захист.

У підготовчому засіданні представник позивача (за зустрічним позовом) підтримала заяву про забезпечення позову та просила задовольнити.

Представник відповідача (за зустрічним позовом) проти забезпечення позову не заперечував.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, заслухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.4 ст.150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, частиною 2 цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, суд, виходячи з конкретних доказів, встановлює, чи є хоча б одна з названих обставин, та оцінює чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацом 4 п.56.18 ст.56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Предметом оскарження у даній справі є податкові повідомлення-рішення від 26.05.2023р., а саме №0-2409-UA0011490; №0-2409-UA0011490; №0-2409- НОМЕР_1 ; №0-2409- НОМЕР_1 ; №0-2409- НОМЕР_1 ; №0-2409- НОМЕР_1 ; №0-2409- НОМЕР_1 ; №0-2409- НОМЕР_1 ; №0-2409- НОМЕР_1 ; №0-2409-UA001 1490; №0-2409- НОМЕР_1 ; №0-2409- НОМЕР_1 ; №0-2409- НОМЕР_1 ; №0-2409- НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 (за зустрічним позовом).

Також предметом спору у цій справі за первісним позовом є стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу, який виник на підставі зазначених вище податкових повідомлень-рішень.

Водночас, в силу наведених вище положень податкового законодавства грошові зобов`язання за наведеними ППР є неузгодженими.

Судом встановлено, що Рішенням №1/2024 від 29.02.2024р. вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 , на підставі зазначеного рішенням складено Акт опису майна №1/2024 від 29.02.2024р. З матеріалів справи видно, що до акта опису майна внесено нежитлові будівлі, які стали об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що визначено контролюючим органом на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Представник позивача, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зазначив також про те, що грошові зобов`язання за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями є неузгодженими, однак відповідачем почали здійснюватись заходи, передбачені Податковим кодексом України, щодо погашення податкового боргу.

Крім того, у заяві про забезпечення позову зазначено, що до переліку майна згідно Акту опису, в тому числі внесено нежитлове приміщення №9, площею 29.5кв.м., на яке нараховано податок на нерухомість на підставі податкових повідомлень-рішень, грошові зобов`язання по яким уже сплачено. У зазначеному описі не вказана вартість майна, його оцінка відкладена та вказується, що буде встановлена експертним шляхом.

Позивач вважає, що у разі забезпечення позову можна буде запобігти додаткових витрат, в тому числі на проведення оцінки цього майна, які є непосильними для інваліда І групи та зупинено подальше порушення майнових прав ОСОБА_1 .

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 88.1 ст.88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення

Крім того, згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України).

Таким чином суд зазначає, що контролюючі органи мають право здійснювати заходи щодо примусового стягнення податкового боргу з платника податків, зокрема, звертатись до суду з позовом до платника податків про стягнення коштів, які перебувають у його власності, а у разі їх недостатності - шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі.

У той же час суд звертає увагу, що обов`язковою передумовою для здійснення вищевказаних заходів контролюючим органом є наявність у платника податків податкового боргу, тобто суми грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого у порядку оскарження.

Суд наголошує, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз.4 п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що не зважаючи на оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень у даній справі, відповідачем здійснено опис майна у податкову заставу, про що внесено відомості до Реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому, сума податкових зобов`язань, враховуючи оскарження рішень, на підставі яких вони виникли, не набула статусу податкового боргу.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову шляхом заборони ГУ ДПС у Чернівецькій області вчиняти дії, спрямовані на виконання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень до набрання законної сили рішення у даній справі.

Суд зазначає, що наведений спосіб забезпечення позову відповідає його предмету та спрямоване лише на встановлення правового статусу позивача відповідно до законодавства до розгляду справи по суті. При цьому вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямоване виключно на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" (Заява №11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland) ЄСПЛ визначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Крім цього Верховним Судом у постанові від 12.06.2018 у справі №826/14722/17 вказано, що забезпечення позову є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При цьому, суд зазначає, що ухвала, якою вживаються заходи забезпечення позову, жодним чином не встановлює законність чи протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

У той же час, вжиття заходів забезпечення позову за цих обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті.

Наведене, на думку суду, є достатнім підтвердженням того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи представника позивача на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про наявність підстав та необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки, невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

2. Забезпечити позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень шляхом встановлення заборони на вчинення ГУ ДПС України в Чернівецькій області будь-яких дій, спрямованих на виконання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, до набрання законної сили рішення у даній справі.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Ухвалу в повному обсязі складено 04 квітня 2024 р.

Суддя В.О. Кушнір