Справа № 160/4921/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2024 року Справа № 160/4921/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/4921/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
22.02.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розрахунку і виплаті пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_1 без урахування видів оплати праці, вказаних у довідках територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2020 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2021 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2022 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року станом на 19.02.2024 року про суддівську винагороду;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок і виплату пенсії у зв`язку із втратою годувальника виходячи із розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці померлого годувальника ОСОБА_2 , вказаної у довідках територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2020 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2021 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2022 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року станом на 19.02.2024 року, без обмеження пенсії максимальним розміром, починаючи з 09 лютого 2020 року та з урахуванням фактично виплачених сум пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 22.02.2024 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 23.02.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 23.02.2024 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- пенсійної справи позивача;
- заяви позивача про перерахунок пенсії, згідно оновлених довідок;
- листи/відмови (рішення)Пенсійного органу на звернення позивача щодо здійснення такого перерахунку пенсії та всі наявні докази щодо суті спору.
01.04.2024 року відповідачем через підсистему Електронний суд подано відзив на позовну заяву позивача. Долучені додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 02.04.2024 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії Пенсійного органу порушують право позивача на достатній рівень пенсійного забезпечення.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачем подано відзив на позовну заяву позивача, у якому Пенсійний орган просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вказаної позиції відповідач вказує, що за матеріалами електронної пенсійної справи, позивач отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, обчислену відповідно Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі змінами.
Розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначається відповідно до статті 37 Закону № 1058 в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Додатково зазначають, Законом України від 02 червня 2016 року №1402-VIII (зі змінами) «Про судоустрій і статус суддів» призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника із розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не передбачено.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника її померлого чоловіка ОСОБА_2 з 04 березня 2017 року, виходячи з розміру 50% його довічного грошового утримання судді Ленінського районного суду м.Дніпра на підставі постанови Дніпровського апеляційного адміністративного суду у справі № 204/3282/17 (2-а/204/153/17) від 27 лютого 2018 р.
Вказана довідка видана на підставі ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року.
ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 27.10.2021 року про перерахунок пенсії на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1653 від 26.10.2021 р.
Листом відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.11.2021 року № 0400-010305-8/147469 відповідач повідомив про відмову в проведенні перерахунку пенсії.
У цьому листі, зокрема, було зазначено, що право на перерахунок щомісячного довічного грошове утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, не призначався па посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом № 1402, не пропрацював на посаді судді три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, за зверненнями, що надходять після 18 лютого 2020, виникає згідно статті 142 Закону № 402, тобто у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, після 18.02.2020.
Базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного судів у порівнянні з минулим роком не змінився, тому відсутні підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Позивач, не погодившись з такими діями відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника, звернулася до суду з адміністративним позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 року, яке набрало законної сили, по справі № 160/25332/21 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, було задоволено.

Визнано протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника

Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою годувальника згідно з довідкою територіального управління Держаної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1653 від 26.10.2021 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

24 жовтня 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2020 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2021 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2022 року. Б-с-326 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року станом на 19.02.2024 року.

Листом від 03.11.2023 року № 54725-46655/М-01/8-0400/23 Пенсійний орган повідомив позивачу про відмову в проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», так як цим законом призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника із розрахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці не передбачено.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Так, відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, ч. 2 ст. 36 Закону України №1058-IV визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами ч. 1 ст. 37 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Слід також зазначити, що 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" №889 (далі - Закон №889), пунктами 10 та 12 Прикінцевих та Перехідних положень якого установлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до абз.5 ч. 2 статті 46 Закону №889 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах суддів.

Аналогічні норми містяться і у Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України 03.05.1994 №283 (який був чинним до 25.03.2016).

Частини 1, 13, 14 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлюють, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених ч. 10 цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Слід також зазначити, що у відповідності до ч. 4 стаття 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-XII визначала, що судді, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон №3723).

Стаж державної служби, до набрання чинності Закону № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі Порядок №283).

Згідно пункту 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Нормами абзаців 1,2,4 пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу" (3723-12), а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Частиною 1 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI визначено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" (3723-12) або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Згідно матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника - померлого чоловіка ОСОБА_2 з 04 березня 2017 року, виходячи з розміру 50% його довічного грошового утримання судді Ленінського районного суду м. Дніпра на підставі постанови Дніпровського апеляційного адміністративного суду у справі № 204/3282/17(2-а/204/153/17) від 27 лютого 2018 р.

24 жовтня 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2020 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2021 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2022 року. Б-с-326 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2023 року. Б-с-166 від 07.02.2024 року станом на 19.02.2024 року.

Однак, листом від 03.11.2023 року № 54725-46655/М-01/8-0400/23 відповідач повідомив про відмову в проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», так як даним законом призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника із розрахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці не передбачено.

Слід вказати, що згідно зі статтею 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а, від 23.12.2020 у справі №240/8156/19, робив правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України затверджений Постановою Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за №200/14891 (далі Порядок №3-1).

Пунктом 1 розділу І Порядку №3-1 визначено, що заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) (далі щомісячне довічне утримання) подається до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає щомісячне довічне утримання) суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа).

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку №3-1 заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання. Довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди, видається судом (його правонаступником) (Конституційним Судом України).

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді (пункту 3 розділу ІІ Порядку №3-1).

Згідно з пунктом 4 розділу ІІ Порядку №3-1 перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

До заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №3-1).

Пунктом 1 розділу IV Порядку №3-1 встановлено, що заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного утримання реєструється в електронному журналі звернень органу, що призначає щомісячне довічне утримання. Заява про перерахунок щомісячного довічного утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів. Приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання, органами, що призначають щомісячне довічне утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1).

Відповідно до пункту 3 розділу IV Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку.

Орган, що призначає щомісячне довічне утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 4 розділу IV Порядку №3-1).

У ході судового розгляду судом встановлено, що позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2020 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2021 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2022 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року станом на 19.02.2024 року.

За результатами розгляду зазначеної заяви Пенсійним органом було відмовлено у перерахунку пенсії позивача.

При цьому, надання праву позивача на перерахунок на підставі інших доданих до заяви від 24.10.2023 року довідок вказане рішення не містить.

Відповідач лише, посилається на те, що Законом України від 02 червня 2016 року №1402-VIII (зі змінами) «Про судоустрій і статус суддів» призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника із розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не передбачено.

Тобто, матеріали справи взагалі не містять доказів належного розгляду Пенсійним органом заяви позивача від 24.10.2023 року в частині здійснення перерахунку на підставі довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2020 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2021 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2022 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року станом на 19.02.2024 року про суддівську винагороду.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем в порушення вимог Порядку №3-1 не було прийнято рішення про перерахунок або відмову в перерахунку пенсії позивача на підставі довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2020 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2021 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2022 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року станом на 19.02.2024 року про суддівську винагороду.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги позивача в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку призначеної ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника пенсії відповідно до поданої нею заяви від 24.10.2023 року з урахуванням довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року.

Оскільки відповідачем протиправно не було прийнято рішення про перерахунок або відмову в перерахунку пенсії позивача на підставі довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2020 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2021 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2022 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року станом на 19.02.2024 року про суддівську винагороду, тобто допущено бездіяльність в частині розгляду зави стосовно перерахунку пенсії за вказаними довідками, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.

При цьому, суд враховує. що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Фактично, необхідною передумовою застосування частини 2 статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

При цьому, суд враховує, що дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Разом із цим, суд зазначає, що не наділений відповідними повноваженнями щодо прийняття відповідного рішення за заявою особи про перерахунок щомісячного грошового забезпечення судді у відставці, оскільки це є дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України.

Отже, з метою повного та всебічного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.2023 року в частині питання щодо перерахунку призначеної ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника пенсії на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року.

Стосовно ж позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок і виплату пенсії у зв`язку із втратою годувальника виходячи із розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці померлого годувальника ОСОБА_2 , вказаної у довідках територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2020 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2021 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2022 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року станом на 19.02.2024 року, без обмеження пенсії максимальним розміром, починаючи з 09 лютого 2020 року та з урахуванням фактично виплачених сум пенсії у зв`язку із втратою годувальника, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

В ході судового розгляду встановлено, що територіальним органом Пенсійного фонду України взагалі не було прийнято рішення про перерахунок або відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2020 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2021 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2022 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року станом на 19.02.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року станом на 19.02.2024 року про суддівську винагороду.

Тобто, спору про відсутність права позивач на перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі вказаних довідок між сторонами взагалі не існувало. Відповідно, й питання щодо виплати/нарахування таких виплат у відповідному відсоткового розміру є похідним і повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на такий перерахунок.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги у вказаній вище частині.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо розподілу судових витрат.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку призначеної ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника пенсії відповідно до поданої нею заяви від 24.10.2023 року з урахуванням довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.2023 року в частині питання щодо перерахунку призначеної ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника пенсії на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-323 від 16.05.2023 року, Б-с-324 від 16.05.2023 року, Б-с-325 від 16.05.2023 року, Б-с-326 від 16.05.2023 року, Б-с-166 від 07.02.2024 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 908,40 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 02.04.2024 року.

Суддя В.В. Ільков