Справа № 160/27884/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/27884/23
(суддя Прудник С.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі № 160/27884/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» 25 жовтня 2023 року звернулось до суду з позовом до Київської митниці, згідно з яким просить визнати протиправним та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів UA100180/2023/000031/2 від 03.07.2023 року;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000253 від 03.07.2023 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що надані до митного оформлення товару документи належним чином підтверджували заявлену митну вартість товарів, тому відповідач протиправно прийняв рішення про визначення митної вартості товарів за другорядним методом визначення митної вартості 2-ґ.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що при розгляді справи митницею не було доведено правильність оскарженого рішення та картки відмови. Позивачем надано митному органу документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митної декларації, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі посилається на непогодження митниці з висновками суду першої інстанції та не приділення уваги судом першої інстанції до певних аргументів, що надавались відповідачем.

Зазначає про залучення до перевезення товару третьої особи перевізника ПП ОСОБА_1 та відсутності документів, що є підтвердженням витрат експедитора, документів «про фігурування особи» та як наслідок наявності підстав для виникнення сумнівів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товарів. Довідки про транспортні витрати надані позивачем не є належними документами на підтвердження таких витрат в розумінні наказу МФ України № 599 від 24.05.2012 р.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 03 липня 2023 року товариством з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» (далі - ТОВ «АВ метал груп») до відділу митного оформлення Київської митниці було подано декларацію №23UA34U4, якою до митного оформлення було заявлено 2 позиції товару:

ТОВАР 1: Прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або холодного прокатування (обтиснення у більше, без подальшого оброблення, крім холодному стані), марки сталі AISI 430/2B, у листах, розміром: 0,50*1000*2000mm -1970 кг; 0,50*1000*2000mm -2010 кг; 0,50*1000*2000mm -2010 кг; 0,50*1000*2000 mm-1006 кг; 0,50*1000*2000 mm-1267 кг; 1,00*1000*2000 mm-1974 кг; 1,00*1000*2000 mm-1978 кг; 1,00*1000*2000 mm-1082 кг; сталі марки 430+ LPVC, розміром: 0,80*1250*2500 mm -1216 кг; 0,80*1250*2500 mm -1216 кг; Без вмісту нікелю, Виробник: POSCO ASSAN TST Steel Industry; Торговельна марка: POSCO ASSAN Країна виробництва: TR;

ТОВАР 2: Прокат плоский з корозійностійкої(нержавіючої) сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім гарячого прокатування, марки сталі 304/№1, у листах розміром: 3,00*1500*6000mm -1474 кг; 3,00*1500*6000mm -1474 кг; 3,00*1250*2500 mm-1520 кг; Вміст нікелю -8,01%. Виробник: Nikel Paslanmaz Celik Sanayi VE Ticaret A.S.; Торговельна марка: Nikel Paslanmaz Celik; Країна виробництва: TR;

Вказаний товар позивачем було отримано від компанії NIKEL PASLANMAZ CELIK SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI (Туреччина, реєстраційний номер 391598) за Контрактом № AVMG-Nikel/2020 від 13 серпня 2020 року, надалі - Контракт.

Митна вартість товару була визначена позивачем за першим методом - за ціною контракту.

Однак, відповідач не визнав заявлену позивачем (декларантом) у поданій декларації митну вартість товару, пояснюючи це тим, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

03 липня 2023 року митницею було відмовлено у митному оформленні товару та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100180/2023/000031/2, а саме Товару-1 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000253. В обґрунтуванні відмови, відповідач послався на п.6 ст. 54, ст. 256, п.11 ст. 264 Митного кодексу України (Закон України від 13/03/2012 № 4495-VІ ), потреба внесення змін до гр. 12, 45, 46, 43, 47, В, 44 митної декларації (МД).

Через коригування митної вартості товару зросла сума податку на додану вартість. Сума таких донарахувань ПДВ склала 3915,12 грн.

Скориставшись правом, передбаченим ч.7 ст.55 МК України, позивач задекларував зазначену партію товару, а митний орган випустив товар у вільний обіг за електронною МД № 23UA95U0.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача та картки відмови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач приймаючи спірне рішення та картку відмови діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені митним законодавством України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових орган

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення товарів UA100180/2023/000031/2 від 03.07.2023 року про коригування митної вартості товарів є те, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не містять відомостей щодо ціни, що була або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) Відповідно до пункту 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 13.08.2020 № AVMG-Nikel/2020 покупець здійснює попередню оплату в розмірі 100% вартості партії товару, що поставляється, якщо інші умови оплати не будуть обумовлені в проформах-інвойсах. Відповідно до наданого комерційного інвойсу від 23.06.2023 №DEF681, передбачено передоплату за товар відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 13.08.2020 № AVMG-Nikel/2020. До оформлення надано платіжні доручення в іноземній валюті на суму 210079 USD тоді як до митного оформлення подано інвойси на суму 37161,63 USD. Платіжні доручення не можливо ідентифікувати з даною поставкою.

2) У графі 16 автотранспортної накладної (CMR) від 23.06.2023 №00336 зазначено, що перевізником є ПП «Савлєв М.П.». Декларантом не подано відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Кодексу та відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» документи (рахунки, накладні тощо), що є підтвердженням витрат експедитора та видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування.

3) До митного оформлення надано комерційний інвойс 23.06.2023 № DEF681. В наданих відповідно до пункту 5.6 зовнішньоекономічного контракту від 13.08.2020 № AVMG-Nikel/2020 копіях митної декларації країни відправлення від 24.06.2023 № 23341300EX00520728 номер інвойсу відсутній.

Отже, вищевказану копію митної декларації країни відправлення неможливо ідентифікувати із задекларованою партією товару. Таким чином, документи надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

При цьому митниця зобов`язала позивача надати додаткові документи.

Після розгляду додатково наданих позивачем документів, митний орган в рішенні про коригування митної вартості товарів зазначив наступне:

1) Відповідно до пункту 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 13.08.2020 № AVMG-Nikel/2020 покупець здійснює попередню оплату в розмірі 100% вартості партії товару, що поставляється, якщо інші умови оплати не будуть обумовлені в проформах-інвойсах. Відповідно до наданого комерційного інвойсу від 23.06.2023 № DEF681, передбачено передоплату за товар відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 13.08.2020 № AVMG-Nikel/2020. До оформлення надано платіжні доручення в іноземній валюті на суму 210079 USD тоді як до митного оформлення подано інвойси на суму 37161,63 USD. Платіжні доручення не можливо ідентифікувати з даною поставкою.

2) В графі 16 автотранспортної накладної (CMR) від 23.06.2023 №00336 зазначено, що перевізником є ПП « ОСОБА_1 ». Декларантом не подано відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Кодексу та відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» документи (рахунки, накладні тощо), що є підтвердженням витрат експедитора та видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування.

3) До митного оформлення надано комерційний інвойс 23.06.2023 № DEF681. В наданих відповідно до пункту 5.6 зовнішньоекономічного контракту від 13.08.2020 № AVMG-Nikel/2020 копіях митної декларації країни відправлення від 24.06.2023 № 23341300EX00520728 номер інвойсу відсутній. Отже, вищевказану копію митної декларації країни відправлення неможливо ідентифікувати із задекларованою партією товару. Таким чином, документи надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

При цьому, як правильно з`ясовано судом першої інстанції Сторони Контракту погоджують загальну кількість та вартість товару, що підлягає поставці, умови та строки поставки товару, умови оплати відповідно до умов Контракту у проформах-інвойсах. Поставка погодженого в проформах-інвойсах товару здійснюється партіями. Асортимент, кількість та вартість кожної окремої поставленої партії товару визначається у інвойсах.

Позивачем було надано відповідачу лист-довідку від 30.06.2023 р., № 30/06 щодо здійснення оплати за інвойсами № DEF567 від 09.06.2023, № DEF574, від 12.06.2023, №DEF575 від 12.06.2023, № DEF581 від 23.06.2023. Відповідно до наданої довідки, за поставлену партію товару рахується переплата, яка перераховується на наступні партії товару, які будуть поставлені у майбутньому (невідвантажені товари в наступних постачаннях).

Разом із митною декларацією було надано платіжні інструкції №10 від 06.06.2023 р. на суму 84 450 доларів США та платіжну інструкцію №15 від 13.06.2023 р. на суму 125 629 доларів США.

Доставка вантажу позивача відповідно до умов Контракту здійснювалась за Договором №05052022 від 05.05.2022 р. на транспортно-експедиторське обслуговування з ФОП ОСОБА_2 . Транспортна складова митної вартості товарів, наданих до митного оформлення позивачем за митною декларацією підтверджується Заявкою до вказаного договору, рахунком на оплату транспортно-експедиційних послуг та Довідкою про транспортні витрати. Усі ці документи було надано позивачем митному органу.

Відносини, що мали місце між експедитором ФОП ОСОБА_2 та залученими ним для виконання замовлення позивача перевізниками, не стосуються позивача.

Витрати експедитора за договорами із залученими ним перевізниками не є складниками митної вартості товарів позивача. Ці витрати позивач не здійснював та не повинен мати в наявності усі документи, що підтверджують ці витрати, а також не має обов`язків, згідно законодавством, надавати ці документи митному органу для підтвердження транспортної складової митної вартості імпортованих товарів.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, а отже доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо необхідності надання позивачем документів митниці, які підтверджують витрати експедитора, та як наслідок наявності підстав для виникнення сумнівів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товарів є безпідставними.

Водночас з цього приводу суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що, в ст. 53 Митного кодексу України (МК України) визначений виключний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. І будь-які договори (угоди, контракти), укладені між третіми особами, в ньому відсутні.

Незважаючи на це, позивачем було додатково надіслано договори із перевізниками, яких залучив експедитор (договір між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від 01.09.2022 р. та договір між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 №TRANS-190603 від 19.06.2023 р.), ці договори не були взятий до уваги відповідачем.

Враховуючи зазначені обставини колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч.2 ст.58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні, або підстав вважати що вони містять розбіжності та в них наявні ознаки підробки.

Поданих позивачем документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів і цей перелік повністю відповідає вищенаведеним правилам ч. 1 ст. 53 МК України.

Відомості надані позивачем стосовно митної вартості товарів є об`єктивними, піддаються обчисленню та підтверджуються документально.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач у оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів не дотримався вимог, які зазначені вище, тому оскаржуване рішення митниці не можуть вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає п.3 ч.2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів UA100180/2023/000031/2 від 03.07.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100180/2023/000253 від 03.07.2023 року.

У відповідності з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач вказаного обов`язку не виконав.

Щодо інших доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що судовим рішенням у цій справі надано необхідне та достатнє обґрунтування доводів сторін, при цьому суд дослідив усі основні питання віднесені на його розгляд, а всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду щодо протиправності оскарженого рішення та картки відмови відповідача.

В п. 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (Заява N63566/00) Європейський суд з прав людини нагадує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine).

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі № 160/27884/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов