Справа № 726/451/24
Суддя: Байцар Л. В.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/451/24
Провадження №2-а/726/22/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., секретар судового засідання Осипчук Ю.М., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гінгуляк Василь Миколайович до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА №1389624 від 06.02.2024 року,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА №1389624 від 06.02.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 лютого 2024 року о 18.55 год., інспектором 1 взводу ТОР рота УПП батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшим лейтенантом поліції Гоголем М.Д. винесено постанову серії ЕНА № 1389624 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано не в автоматичному режимі за частиною 1-ю статті 122-ї кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 340 грн. про те, що ним порушено пункт 15.4 Правил дорожнього руху України, а саме порушення правил стоянки розміщення транспортного засобу на проїзній частині в 2 і більше рядів за адресою: АДРЕСА_1 . 16.02.2024 позивачем скеровано позовну заяву до Шевченківського районного суду м. Чернівці, про скасування зазначеної вище постанови інспектора 1 взводу ТОР роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 22 лютого 2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці позовну заяву повернуто позивачу, яку 23.02.2024 ним отримано. Оскільки позовну заяву до суду скеровано у межах строків визначених ст. 289 КУпАП, вважає, що строк на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не пропущений. Пояснює, що він ( ОСОБА_1 ) 6 лютого 2024 року о 18:00 год. забрав своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 2009 року народження та ОСОБА_4 2015 року народження з навчального закладу, після чого їхав у власних справах в напрямку вул. Руська в місті Чернівці для того, щоб відвезти свого знайомого на ім`я ОСОБА_5 за місцем його проживання. За кермомтранспортного засобу марки Nissan Almera державний номерний знак НОМЕР_1 знаходився ОСОБА_5 , ОСОБА_6 знаходився на передньому пасажирському сидінні, а неповнолітні діти на задньому ряду сидінь. Під час руху по вулиці Проспект Незалежності в районі перехрестя з вул. Стасюка транспортний засіб розпочав раптово зупинятись та не реагуючи на педаль акселератора швидкість транспортного засобу зменшувалась, аж до повної його зупинки. Водієм транспортного засобу ОСОБА_7 було прийнято рішення зупинитись максимально до правого краю проїжджої частини, однак у зв`язку з тим, що весь правий ряд був зайнятий іншими транспортними засобами він був вимушений зупинитися в 2-му ряду. Одразу після зупинки транспортного засобу мною було ввімкнено аварійну світлову сигналізацію. Після чого ОСОБА_5 пішов у напрямку вул. Головна для того, щоб взяти необхідні пристрої для діагностики автомобіля. ОСОБА_6 вийшов з транспортного засобу та розпочав телефонну розмову з майстром, з метою з`ясування причин поломки та під час розмови, приблизно через 2 хвилини на службовому транспортному засобі приїхали працівники патрульної поліції та розпочали розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо правил паркування. На пояснення ОСОБА_8 про те, що даний транспортний засіб знаходиться з увімкненою світловою сигналізації, що свідчить про його поломку, а також про те що дана зупинка є вимушеною у зв`язку з несправністю транспортного засобу та те, що особою, яка керувала ним є ОСОБА_9 , працівники патрульної поліції не бажаючи перевіряти дану інформацію винесли відносно ОСОБА_8 постанову про вчинення адміністративного правопорушення та наклали адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 кодексу України про адміністративні правопорушення, з чим він категорично не згідний. Також, на прохання ОСОБА_8 опитати свідка вимушеної зупинки транспортного засобу сина ОСОБА_10 , працівники поліції погодились та відібрали пояснення у нього, який підтвердив викладені обставини. Крім цього, відповідно до акту виконаних робіт від 07.02.2024 № БТ-0000367 у транспортному засобі марки Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_1 було проведено пошук несправностей, в ході якого було здійснено заміну паливного насосу. Вартість робіт становила 1600 грн. Згідно примітки до акту виконаних робіт від 07.02.2024 № БТ-0000367, ОСОБА_1 сплачено у готівковій формі грошову суму в розмірі 1600 грн. за виконання робіт відповідно до акту виконаних робіт від 07.02.2024 № БТ-0000367.

Враховуючи викладене, просить поновити строк звернення до суду, постанову, винесену інспектором 1 взводу ТОР рота УПП батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 серії ЕНА № 1389624 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано не в автоматичному режимі за частиною 1-ю статті 122-ї кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 340 грн. скасувати, а справу закрити та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 537 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1500 грн.

29 лютого 2024 року ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці було відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

01 квітня 2024 року з УПП в Чернівецькій області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначають наступне. Ознайомившись із змістом та вимогами адміністративного позову категорично не погоджуюються з вимогами громадянина ОСОБА_1 (далі - Позивач), вважають їх необгрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, виходячи з наступного. 3 матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 06.02.2024 року приблизно о 18 год. 50 хв. за адресою м. Чернівці, пр. Незалежності 78 позивачем здійснено паркування транспортного засобу в другому ряді, чим порушив пункт 15.4 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, якими визначено, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди, чим створив суттєву перешкоду дорожньому руху. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з викладених підстав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06 лютого 2024 року о 18.55 год., інспектором 1 взводу ТОР рота УПП батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшим лейтенантом поліції Гоголем М.Д. винесено постанову серії ЕНА № 1389624 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано не в автоматичному режимі за частиною 1-ю статті 122-ї кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 340 грн. про те, що ним порушено пункт 15.4 Правил дорожнього руху України, а саме порушення правил стоянки розміщення транспортного засобу на проїзній частині в 2 і більше рядів за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 11).

Відповідно до заяви від 22.02.2024 р. позивачем скеровано позовну заяву до Шевченківського районного суду м. Чернівці 15.02.2024 р., про скасування зазначеної вище постанови інспектора 1 взводу ТОР роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (а.с.14)

22 лютого 2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці позовну заяву повернуто позивачу, яку 23.02.2024 ним отримано. (а.с.15)

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно до ч. 1 ст. 121КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 , було пропущено строк звернення до суду з поважних причин, а тому суд вважає про наявність підстави для поновлення позивачу строку для оскарження даної постанови.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП зокрема визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначені Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) ( далі -Інструкція № 1395).

Пунктом 4 р.1Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі -ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.15.4 Правил дорожнього руху, транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи встановлено, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, зафіксоване лише в оскаржуваній постанові серії ЕНА №1389624 від 06 лютого 2024 року, жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у зазначеній постанові, які б безумовно свідчили про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та зазначеної статті КУпАП, матеріали справи не містять.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положення по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд у своїй постанові від 2 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до переглянутого судом відеозапису, наданого представником відповідача, судом встановлено, що позивач неодноразово пояснював патрульним поліцейським, що авто здійснило вимушену зупинку у зв`язку з несправністю. Також зазначав, що даним автомобілем керував не він, а його знайомий.

Крім того, на думку суду, поведінка працівників поліції щодо позивача, яка відображена на уже згадуваному вище відеозаписі, при складанні вказаного протоколу є дещо зухвалою та некоректною.

Судом також досліджено в якості доказу акт виконаних робіт №БТ-0000367 від 07 лютого 2024 року, який свідчить про те, що у транспортному засобі марки Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_1 було проведено пошук несправностей, в ході якого було здійснено заміну паливного насосу. Вартість робіт становила 1600 грн. Згідно примітки до акту виконаних робіт від 07.02.2024 № БТ-0000367, ОСОБА_1 сплачено у готівковій формі грошову суму в розмірі 1600 грн. за виконання робіт відповідно до акту виконаних робіт від 07.02.2024 № БТ-0000367.(а.с.16)

Отже, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своєї позиції, викладеної у постанові про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, свідчать про недоведеність відповідачами наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог ПДР, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що представником відповідача, який заперечував проти позову, не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Крім того, у позовній заяві позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно з ч.1, 2 ст. 134 КАС України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви додано ордер на надання правової (правничої) допомоги серія СЕ № 1077997 від 14.02.2024 року та свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю № 556 від 17.08.2012 року, інших доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та розміру таких витрат ні позивачем, а ні його представником суду не надано.

За таких обставин суду приходить до висновку, що в задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст.241-246, 250,286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ :

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гінгуляк Василь Миколайович до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА №1389624 від 06.02.2024 року задовольнити частково.

Постанову інспектора 1 взводу ТОР роти УПП батальйонуУправління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшого лейтенанта поліції Гоголя М.Д. серії ЕНА №1389624 від 06.02.2024 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 340 грн., у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департамента патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

В частині позову щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л. В. Байцар