Справа № 420/25876/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/25876/23

Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Дата і місце ухвалення 14.12.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду з позовом до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , в якому просило стягнути суму заборгованості з адміністративних штрафів та штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 30600 грн. на бюджетний рахунок UА0015734, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Петровірівська сільська ТГ/21081500.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що не є належним відповідачем у цій справі, оскільки ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 було складено податкову вимогу форми «Ф» від 10.04.2023 р. №0-1532, податкові повідомлення рішення форми «С» від 14.07.2022 р. №4234/15-32-09-04, №4235/15-32-09-04 та №4236/15-32-09-04, що сформовані на підставі актів перевірки ВАБ №749843, ВАБ №749844 та ВАБ №749842 від 06.12.2021 р., які є протоколами про адміністративне правопорушення, складені відносно громадянки ОСОБА_2 .

Таким чином, апелянт вважає, що оскільки податкові повідомлення рішення були сформовані на підставі протоколів про адміністративне правопорушення, які були винесені відносно громадянки ОСОБА_2 , то ОСОБА_1 не є належним відповідачем у цій справі.

Крім того, апелянт також вказує на те, що податкові повідомлення рішення були прийняті без проведення податкової перевірки ОСОБА_1 , в зв`язку з чим звертає увагу суду, що вони підлягають скасуванню.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області.

30.01.2023 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 001004529 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

На підставі акту перевірки № 749843 від 06.12.2021, яким встановлено порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» № 481-95-ВР, ГУ ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 14.07.2022 № 4234/15-32-09-04, відповідно до якого до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у сумі 17000,00 грн.

На підставі акту перевірки № ВАБ 749844 від 06.12.2021, яким встановлено порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» № 481-95-ВР, ГУ ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 14.07.2022 № 4235/15-32-09-04, відповідно до якого до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у сумі 6800,00 грн.

На підставі акту перевірки № ВАБ 749842 від 06.12.2021, яким встановлено порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» № 481-95-ВР, ГУ ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 14.07.2022 № 4236/15-32-09-04, відповідно до якого до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у сумі 6800,00 грн.

У зв`язку з несплатою грошових зобов`язань виникла податкова заборгованість в загальній сумі 30600,00 грн.

10.04.2023 ГУ ДПС в Одеській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 0-1532, яку направлено відповідачу листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового направлення.

Відповідно до розрахунку податкового боргу станом на 07.09.2023 за відповідачем наявний податковий борг з адміністративних штрафів та штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у загальній сумі 30600,00 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення податкового боргу.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України).

Таким чином, грошове зобов`язання, визначене контролюючим органом, яке оскаржене платником податків в судовому порядку, набуває статусу узгодженого з дня набрання судовим рішенням законної сили, у разі якщо процедуру оскарження платник податку не розпочинає, останній має сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 вказаного Кодексу визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).

Отже, нормами Податкового кодексу України встановлено чіткий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові повідомлення рішення, якими визначено грошові зобов`язання відповідача, від 14.07.2022 р. №4234/15-32-09-04, №4235/15-32-09-04 та №4236/15-32-09-04 направлялись ОСОБА_1 за податковою адресою АДРЕСА_1 , та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення містять підписи про отримання вказаних рішень 19.07.2022 р. (а.с.14, 24).

Зазначені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 з 19.07.2022 р. знав, що ГУ ДПС в Одеській області на підставі актів перевірки ВАБ №749843, ВАБ №749844 та ВАБ №749842 від 06.12.2021 р. винесено податкові повідомлення рішення форми від 14.07.2022 р. №4234/15-32-09-04, №4235/15-32-09-04 та №4236/15-32-09-04 відносно ОСОБА_1 .

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів оскарження податкових повідомлень рішень в судовому порядку, а також такі обставини не заперечуються самим апелянтом, що робить такі податкові зобов`язання узгодженими.

Колегією суддів встановлено, що у зв`язку з несплатою узгоджених сум, відповідачу, на підставі п.59.1. ст.59 ПК України, ГУ ДПС в Одеській області, було надіслано податкову вимогу від 10.04.2023 року №0-1532 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями, яка була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, однак даний конверт повернувся до податкового органу без вручення адресату з довідкою Ф.20.

З приводу наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Колегією суддів встановлено, що згідно Облікової картки платника податків ОСОБА_1 , адресою відповідно до даних ДРФО є АДРЕСА_2 , а тому податкова вимога вважається врученою. При цьому, в апеляційній скарзі апелянтом адресою для листування зазначена та ж адреса.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 87.1 1 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів про сплату узгодженої суми заборгованості в добровільному порядку та не спростував доводів позивача, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

В апеляційній скарзі апелянт, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції зазначає, що він є не належним відповідачем у цій справі, оскільки податкові повідомлення рішення форми «С» від 14.07.2022 р. №4234/15-32-09-04, №4235/15-32-09-04 та №4236/15-32-09-04 сформовані на підставі актів перевірки ВАБ №749843, ВАБ №749844 та ВАБ №749842 від 06.12.2021 р., які були складені відносно громадянки ОСОБА_2 , а тому, на думку апелянта, саме ОСОБА_2 є належним відповідачем у цій справі.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки як вбачається з матеріалів справи, податкові повідомлення рішення форми «С» від 14.07.2022 р. №4234/15-32-09-04, №4235/15-32-09-04 та №4236/15-32-09-04 прийнятті відносно ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 (а.с.12,13,23), що спростовує позицію апелянта про те, що він не є належним відповідачем у цій справі.

Також, одним із доводів апеляційної скарги є те, що податкові повідомлення рішення були прийняті без проведення податкової перевірки апелянта, а тому апелянт звертає увагу суду, що вони підлягають скасуванню.

Разом з тим, надаючи оцінку вказаним доводам апелянта, колегія суддів вважає, що фактично ОСОБА_1 не погоджується з податковими повідомленнями рішеннями форми «С» від 14.07.2022 р. №4234/15-32-09-04, №4235/15-32-09-04 та №4236/15-32-09-04, що є підставою для звернення до суду з позовом про оскарження таких рішень, однак матеріали справи таких доказів не містять.

При цьому, як вже було вище зазначено, податкові повідомлення рішення, якими визначено грошові зобов`язання відповідача, від 14.07.2022 р. №4234/15-32-09-04, №4235/15-32-09-04 та №4236/15-32-09-04 направлялись ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення містять підписи про отримання вказаних рішень 19.07.2022 р. (а.с.14, 24), що підтверджує обізнаність ОСОБА_1 щодо наявності відповідних рішень винесених відносно саме нього.

Слід зазначити, що предметом спору у цій справі є стягнення податкового боргу, який згідно розрахунку утворився на підставі податкових повідомлень-рішень від 14.07.2022 р. №4234/15-32-09-04, №4235/15-32-09-04 та №4236/15-32-09-04, грошові зобов`язання за якими є узгодженими, а тому наявний податковий борг підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищезазначених, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому не вимагають детальної відповіді або спростування.

Крім того, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 04.04.2024 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька