Справа № 120/13410/23
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 квітня 2024 р. Справа № 120/13410/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №10 від 04.04.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком і зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків. Викладених у судовому рішенні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що вважає протиправним рішення пенсійного органу про відмову у призначенні йому пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, тому звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 04.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25.10.2023 представник Головного управління Пенсійного фонду України надав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що за наслідками розгляду вказаної заяви з доданими документами прийнято рішення про відмову у призначення пенсії від 04.04.2023 №10. Встановлено, що страховий стаж особи становить 27 років 05 місяців 15 днів, до страхового стажу позивача зараховано період військової служби з 02.08.1980 по 13.10.1989 згідно довідки №14/3/1067 від 28.03.2023.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача військової служби з 03.08.1985 по 18.02.1988 та 01.04.1988 по 13.10.1989 в кратному обчисленні, то відповідач зазначає, що відповідно до ст. 57 Закону №1788 військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям. Оскільки, подано заяву для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058, для зарахування вислуги років в кратному обчисленні законні підстави відсутні.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання згідно диплому №344925 з 01.09.1980 по 18.06.1985, то відповідач вказує, що даний період потребує додаткового уточнення оскільки перетинається з періодом військової служби.

Таким чином, відповідач вважає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняте законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (29 років).

31.10.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує, що відповідно до преамбули Закону №1788, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії згідно із Законом №3108-IV від 17.11.2015 в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017. Стаття 57 цього Закону регулює пільги по обчисленню стажу за час перебування на фронті, однак позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком і на фронті ніколи не був, участі в бойових діях не приймав.

Ухвалою від 16.02.2024 позивачу надано строк для подачі письмових пояснень щодо норм законодавства, які дають йому право на кратне обчислення періодів військової служби з 03.08.1985 по 18.002.1988 та з 01.04.1988 по 13.10.1989 для призначення пенсії за віком.

27.02.2024 представник позивача надав пояснення, у яких зазначив, що в періоди з 03.08.1985 по 18.02.1988 та з 01.04.1988 по 13.10.1989 ОСОБА_1 проходив службу в дорожньо-будівельних частинах, зайнятих на будівництві і реконструкції автомобільних доріг в Нечорноземній зоні РСФСР.

Стосовно кратного обчислення вказаних періодів стажу, то представник пояснює, що згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. У період до 1 січня 1991 року питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано, зокрема, Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року №590 (далі - постанова №590). Пунктом 110 вказаної Постанови робота в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі з 1 березня 1960 року зараховуються до стажу в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Призидіума Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». (відомості Верховної Ради СРСР 1960 р. №7, ст. 45). Факт проходження позивачем військової служби в місцевостях, на які розповсюджується дія вказаних постанов, підтверджується матеріалами справи (копії військового квитка, довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 , послужного списку).

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 28.03.2023 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до чинного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) заяви про призначення пенсій розглядаються органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, зокрема, засобами програмного забезпечення визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Тому, за принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.04.2023 №10 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу (29 років).

Також рішенням встановлено, що вік заявника становить 60 років, страховий стаж особи 27 років 5 місяців 15 днів.

Вважаючи рішення відповідача від 04.04.2023 №10 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Стаття 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає серед іншого, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, право на призначення пенсії мають особи, які досягли 60 років і за наявності страхового стажу та така призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У рішенні відповідача від 04.04.2023 №10 встановлено, що позивач набув 60-річного віку.

Щодо наявності необхідного страхового стажу розміром 29 років, то суд зазначає наступне.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області в оскаржуваному рішенні встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 5 місяців 15 днів.

Відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період військової служби з 03.08.1985 по 18.02.1988 та з 01.04.1988 по 13.10.1989 в кратному обчисленні, оскільки військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах при призначенні пенсії за вислугу років військовослужбовцям. Оскільки позивач подав заяву для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058, то для зарахування вислуги років в кратному обчисленні законні підстави відсутні.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Під час роботи позивача з 29.07.1993 діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 (далі - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Згідно запису №1 трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач з 02.08.1980 по 13.10.1989 перебував на службі у Радянській армії.

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи, який дає право на пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи, який дає право на пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Такі положення узгоджуються з приписами ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до якої час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно Диплому серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 в 1980 році вступив до Рязанського вищого воєнного автомобільно-інженерного ордену Червоної зірки училища та в 1985 році закінчив повний курс по спеціальності автомобільна техніка.

Для підтвердження перебування на військовій службі у період з 02.08.1980 по 13.10.1989 позивачем надано військовий квиток серії НОМЕР_3 , довідку №14/3/1067 від 28.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 та послужний список форми №1/ЛД. У військовому квитку також визначено військове звання позивача, а саме старший лейтенант.

Крім того, згідно довідки №14/3/1066 від 28.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач перебував на військовій службі в Збройних Силах, а саме: з 03.08.1985 по 18.02.1988 проходив службу у віддаленій місцевості Мурманської області; з 01.04.1988 по 13.10.1989 проходив службу в дорожньо-будівельних частинах, зайнятих на будівництві і реконструкції автомобільних доріг в Нечорноземній зоні РСФСР.

Відтак, спірні періоди військової служби з 03.08.1985 по 18.02.1988 та 01.04.1988 по 13.10.1989 підтверджуються матеріалами справи, тому підлягають зарахуванню у пільговому обчисленні до страхового стажу ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки позивач перебував на військовій службі за призовом в офіцерському складі (старший лейтенант), навчався за фахом у військовому училищі та працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо зарахування до страхового стажу період навчання з 01.09.1980 по 18.06.1985, то суд зазначає, що період навчання збігається з періодом військової служби, оскільки навчання позивача проходило у воєнному училищі, що підтверджується Дипломом серії НОМЕР_2 .

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

А тому, період навчання позивача з 01.09.1980 по 18.06.1985 також має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.04.2023 №10 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд вказує, що у межах розгляду даної справи відповідачем не була надана оцінка усім періодам роботи позивача, зазначених у його трудовій книжці, тому суд не наділений повноваженнями зобов`язувати відповідача зараховувати всі періоди роботи позивача до загального трудового стажу, оскільки встановлення наявності страхового стажу для призначення пенсії відноситься до дискреційних повноважень пенсійних органів.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити у спосіб визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.04.2023 №10 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 28.03.2023, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.04.2023 №10 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2023 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22 м. Вінниця, 21005, );

Суддя Віятик Наталія Володимирівна