Справа № 200/1209/24
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року Справа№200/1209/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, 22, ) про визнання протиправним та зобов`язання продовжити виплату на проживання внутрішньо переміщеним особам,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області. Просила суд: 1) визнати протиправною бездіяльність (відмову) управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.0222 року № 332, починаючи з грудня 2023 року; 2) визнати протиправним та скасувати «повідомлення про надання державної допомоги сім`ям з дітьми» (без вихідного номеру, без дати) управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області про відмову у призначенні (повторно) ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам; 3) зобов`язати управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області продовжити ОСОБА_1 виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», починаючи з грудня 2023 року; 4) допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у межах суми за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після зміни фактичного місця проживання та видачі нової довідки внутрішньо переміщеної особи виплата допомоги на поживання Лівобережним управлінням соціального захисту населення міста Дніпра була припинена, а управлінням соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області не розпочата. Після подачі нової заяви встановленої форми на отримання допомоги, отримала повідомлення через мобільний месенджер Viber відмову від відповідача у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, оскільки звернулась за допомогою ВПО не вперше.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

06 березня 2023 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача, був повідомлений про розгляду справи судом засобами електронної пошти, свої правом не скористався та не надав суду відзив на позовну заяву.

У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з чим суд приходить висновку про необхідність вирішення спору за наявними матеріалами справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , з 10 листопада 2023 року, знаходиться на обліку управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1427- від 10.11.2023 року.

Позивач до 10 листопада 2023 року як внутрішньо переміщена особа перебувала на обліку у Лівобережному управлінні соціального захисту населення міста Дніпра та отримувала допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Після подання ОСОБА_1 заяви про зміну місця проживання та видачі нової довідки внутрішньо переміщеної особи виплати допомоги на проживання Лівобережним управлінням соціального захисту населення міста Дніпра була припинена, а управлінням соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області не розпочата.

Як зазначає позивач, не отримавши допомогу ВПО на проживання в грудні 2023 року, вона звернулась до управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області. Спеціалістом відповідача було рекомендовано позивачу почекати, оскільки існує масова технічна проблема по всій Україні щодо виплати допомоги ВПО тим особам, якими подано заяву про реєстрацію або повідомлення про зміну місця проживання, затримка викликана опрацюванням електронних документів. Крім того позивачу було рекомендовано подати повторну заяву на призначення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

02 січня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву за встановленою формою на виплату допомоги.

11 січня 2023 року позивач через мобільний месенджер Viber отримала від управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області «повідомлення про надання державної допомоги сім`ям з дітьми» без номера та дати, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, оскільки вона не має право на її отримання, у зв`язку із тим, що звертається за такою допомогою не вперше.

26 січня 2024 року представник позивача адвокат Назаренко А.С. подав до управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області адвокатський запит, в якому просив надати інформацію про причину, правові підстави прийняття управлінням соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області рішення (повідомлення) про відмову в призначенні та виплаті допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 .

Листом від 29.01.2023 року № 01-02/0176 управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області надало відповідь на вказаний адвокатський запит, в якому було зазначено, що для призначення допомоги внутрішньо переміщена особа або уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 (п. 4 ПКМУ № 332). 02 січня 2024 року ОСОБА_1 подала заяву на призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Раніше зазначену допомогу отримувала у Лівобережному УСЗН міста Дніпро. Допомогу на проживання ВПО отримувала по 30.11.2023 року, виплата якої була припинена у зв`язку із знаттям з обліку довідки ВПО. Керуючись абзацами 14-16 п. 5 КМУ № 332 від 20.03.2022 року (зі змінами), ОСОБА_1 було відмолено у повторному призначенні допомоги на проживання ВПО, та про прийняття рішення було проінформовано.

Отже, вважаючи що такою відмовою порушені її права, ОСОБА_1 звернулась за захистом свої прав до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання обліку та забезпечення соціальних гарантій внутрішньо переміщеним особам гарантується Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року, постановою КМУ «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 року № 509, розпорядження КМУ від 06.03.2022 року № 204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках програми «єПідтримка», постановою КМУ від 20.03.2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно частин першої та другої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Частиною першою статті 5 Закону № 1706-VII передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509 (далі - Порядок № 509) довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно положень пункту 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Заява про взяття на облік та включення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб інформації про внутрішньо переміщену особу за наявності технічної можливості може подаватися також через Єдиний державний веб-портал електронних послуг (далі - Портал Дія).

У період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», внутрішньо переміщена особа для отримання довідки може звернутися до уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважена особа територіальної громади/центру надання адміністративних послуг).

Уповноважена особа територіальної громади/центру надання адміністративних послуг приймає рішення та видає довідку внутрішньо переміщеній особі і реєструє заяву з формуванням електронної справи з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики для включення інформації про внутрішньо переміщену особу до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

З метою обліку внутрішньо переміщених осіб орган соціального захисту населення на підставі отриманої електронної справи включає інформацію про таких осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до частин другої, третьої статті 7 Закону № 1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини першої статті 9 Закону № 1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

20.03.2022 року КМУ прийнято постанову № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 332).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.

Пунктом 2 Порядку № 332 (в редакції від 19.04.2022 року, чинної на момент призначення позивачу виплати допомоги на проживання вперше) передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312).

За приписами пункту 3 Порядку № 332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 року включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

ОСОБА_1 первинно звернулась за наданням допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у вересні 2022 року при постановці на облік Лівобережного управління соціального захисту населення міста Дніпра, допомогу отримувала в сумі 2000 грн щомісячно до листопада 2023 року включно.

Станом на 10.11.2023 (дата взяття відповідачем позивача на облік як ВПО при зміні фактичного місця проживання) Порядок № 332 не передбачав вимог для внутрішньо переміщених осіб, які вже отримували допомогу з березня 2022 року, при зміні фактичного місця проживання подавати нову заяву про надання допомоги на проживання.

При цьому, єдиною підставою для припинення виплати допомоги Порядок № 332 передбачав неприбуття внутрішньо переміщеної особи протягом десяти календарних днів до органу соціального захисту населення при проведенні вибіркової перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи та відсутності особи за фактичним місцем проживання/перебування. У такому разі орган соціального захисту населення приймає рішення про припинення надання допомоги на проживання з наступного місяця (пункт 5 Порядку № 332).

У разі коли внутрішньо переміщена особа змінювала своє місце обліку та не отримала допомогу, на яку вона мала право, допомога призначається за останнім місцем обліку (абзац 24 пункту 6 Порядку № 332).

Отже, в розумінні діючого на той час законодавства позивач при зміні фактичного місця проживання не повинна була подавати нову заяву про надання допомоги на проживання. За відсутності підстав для припинення виплати такої допомоги, вона мала бути продовжена автоматично за останнім місцем обліку.

Таким чином, оскільки позивач з 10.11.2023 змінила в установленому діючим законодавством порядку місце фактичного проживання, відносно неї не було прийнято рішення про припинення надання допомоги на проживання, тому, не продовживши їй виплату допомоги з грудня 2023 року, відповідач вчинив протиправну бездіяльність.

З огляду на викладене прийняте в подальшому відповідачем рішення про відмову у призначенні допомоги на проживання позивачу є також протиправним та підлягає скасуванню.

Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання відповідача продовжити їй виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332, починаючи з грудня 2023 року.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги слід задовольнити з виходом за межі позивних вимог та обранням належного способу захисту порушених прав.

Пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми грошової допомоги за один місяць.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області про визнання протиправним та зобов`язання продовжити виплату на проживання внутрішньо переміщеним особам, є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн (квитанція № 22 від 26.02.2024 року).

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, 22, ) про визнання протиправним та зобов`язання продовжити виплату на проживання внутрішньо переміщеним особам задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність (відмову) управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, 22, ) щодо невиплати ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.0222 року № 332, починаючи з грудня 2023 року.

Визнати протиправним та скасувати «повідомлення про надання державної допомоги сім`ям з дітьми» (без вихідного номеру, без дати) управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, 22, ) про відмову у призначенні (повторно) ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, 22, ) продовжити ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», починаючи з грудня 2023 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у межах суми за один місяць.

Стягнути з управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, 22, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко